jDlandt det rige zoologiske Materiale, som under de af den Svenske Regjering udru- 

 stede videnskabelige Expeditioner til Undersögelsen af de polare Ländes Naturforholde 

 Tid efter anden er indsamlet findes ogsaa en Del Cumaceer, der frembyde den höieste 

 Tateresse ved de enorme Dybder, hvorfra de ere ophentede. Der er her Tale om Dybder, 

 der ikke blöt ligge långt under den tidligere af Forbes som Demarkationslinie for alt 

 dyriskt Liv betegnede Dybdegramdse, men som endog overgaa de enorme Dybder, hvortil 

 de i den allernyeste Tid af den Engelske Regjering foranstaltede Undersögelser af det at- 

 lantiske Ocean have naaet. De stige nemlig ned til ikke mindre end 2,600 Favne, eller 

 15,600 Fod, altsaa betydeligt kengere under Havets Överilade end selv Europas höieste 

 Fjeld Montblanc er hasvet över samme. Selv paa dette enorme Dyb, hvor en evig Nat 

 hersker og hvor Vandets Temperatur kun lidet hasver sig över Frysepunktet, har det nu 

 vist sig, at der foruden de överalt udbredte Protozoer ogsaa leve forholdsvis höit organi- 

 serede Dyr, idet foruden andre Dyreformer en til Skegten Diastylis hörende kraftigt ud- 

 viklet Art ved Hjeelp af den saataldte Bulldog-Machine toges paa dette Dyb under den 

 fjerde Spetsbergs-Expedition 1868. Men findes der Dyreformer af en saa höi Organi- 

 sation som Cumaceerne her, er man ogsaa berettiget til at antage, at man endnu er 

 långt fra Dybdegraendsen for det dyriske Liv, og at selv de störste Dybder i Oceanet 

 ikke udelukkende, som man tidligere har vajret tilböielig til at tro, beboes af de lavt- 

 staaende Protozoei*, men ogsaa tildels af betydeligt höiere organiserede Dyreformer. 

 Det er disse höist interessante fra 540 — 2,600 Favnes Dyb ophentede Cumaceer, som 

 jeg i det fölgende nsermere skal omtale, og hvis Bearbeidelse Prof. S. Loven har vist mig 

 den iEre at betro til mig. Af de foreliggende sex Arter har jeg alene kunnet identificere 

 de tre med tidligere beskrevne Former. De tre övrige anser jeg derimod for nye. De 

 tilhöre fire af vore vel bekjendte nordiske Slsegter: Diastylis, Leucon, Eudorella og 

 Campylaspis. 



