KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. II. N:0 6. 9 



Antennce superiores sat valida;, ut vulgo geniculatae, articulo lmo pedunculi obsoleto, 2do ultimo fere 

 duplo majore, flagellis bene evolutis, altero 3-articulato altero uniarticulato, setis ex parte ciliatis ornatae. 



Pedes lmi paris in specimine scrutato manci; 2di paris sat magni souto dorsali longiores, articulo ante- 

 penultimo angusto et antecedente nonuihil longiore, ultimo complanato, subovalo, setis rigidis ubiqve radiantibus 

 marginato. Pedes posteriores structura solita. 



Appendices caudales sat magnae segmentis 2 ultimis junctis longitudine cireiter aeqvales, trunco cylin- 

 drico intus aculeis 7 tenuibus et fere setiformibus instructo, stylis terminalibus inaeqvalibus, interiore majore et 

 trunei longitudinem cireiter aeqvante, biarticulato, articulo ultimo tertiam lmi asseqvente longitudinis partem 

 aculeo forti et seta longa terrninato; aeulei marginis interioris hujus styli 11 (8 articuli lmi et 3 ultimi). Sty- 

 lus exteriör 7tima cireiter parte interiore brevior, articulo lmo obliqvissime truncato, ultimo lineari setisqve sat 

 longis et ciliatis marginato. 



Longitudo feminae oviferae cireiter Q\ Mm. 



Habitat in mari aretico juxta Spetsbergiam in profunditate 540 orgyarum. 



Det undersögte Exemplar, der blev taget under den fjerde Spetsbergs-Expedition 1868 paa det betydelige 

 Dyb af 540 Favne, er en Hun med stasrkt udviklet Brystpose, hvoraf Ungerne netop synes at vaere udkomne. 



Beskr. Kropsformen er usaedvanlig smal og langstrakt og det hele Dyr endnu saa gjennemsigtigt, at 

 Musklerne överalt vise sig temmelig tydeligt og selv enkelte af de indre Organer, f. Ex. Tarmkanalen skinne 

 igjennem de tynde Integumenter. Eorkroppen er seet fra Siden (Fig. 11) af den for Slaegten characteristiske 

 kölledannede Form, idet den fortil er tvert afstumpet og her höiest, medens den bagtil jevnt afsmalnes og over- 

 gaar uden nogen skarp Begraendsning i den spinkle Bagkrop. Den hos naervaerende Exemplar staerkt fremsprin- 

 gende Brystpose gjör dog, at det forreste Parti af Forkroppen (Eygskjoldet og de 3 förste frie Segmenter) 

 sammen med denne faar en temmelig regelmaessig oval Form. Eyglinien er svagt bueformigt böiet med den 

 störste Convexitet över lste frie Segment og skraaner naesten umasrkeligt ned fortil mod den tilrundede Pande- 

 del, noget staerkere bagtil. 



Eygskjoldet er forholdsvis lidet, omtrent af samme Laengde som de 4 förste Forkropssegmenter tilsam- 

 men og viser seet fra Siden (Fig. 11) den ssedvanlige uregelmaessigt firkantede Form. Den övre Rand er nae- 

 sten lige og svagt nedadheldende mod den noget fremspringende jevnt tilrundede Pandedel, der dannes af de 

 föran den mediane Lob sammenstödende laterale Lober. Den forreste Eand er (se Fig. 12) naesten perpendi- 

 culaer og fuldkommen glat indtil i Naerheden af det nedre Hjörne, hvor den danner en temmelig bred og grund 

 Bugt til liver Side bevaebnet med 4 Taender, der ere böiede i modsat Eetning paa hver Side. Det nedre 

 Hjörne er ikke fremspringende, men danner en stump Vinkel og er bevaebnet med en noget större fortilrettet 

 Tand; bag denne fölger paa det forreste horizontale Parti af de nedre Kanter 10 meget smaa ligeledes fortil- 

 rettede Taender. Den bageste Halvpart af de nedre Kanter böie sig derpaa pludseligt skjaevt opad og overgaa 

 med en jevn Böining i den bagre Eand. Eygskjoldet er naesten ganske glat uden tydelige Haar, alene med 

 Undtagelse af den tilrundede Pandedel, der er besat med et Knippe af Börster, der imidlertid ikke udmaerke 

 sig ved nogen synderlig Lsengde. 



Af de 5 frie Forkropssegmenter er som saedvanligt del lste kortest, de 2 fölgende störst og omtrent af 

 ens Lsengde samt forsynede med brede Epimerer. Sidste Segment er hverken i Störrelse eller Form synderligt 

 forskjelligt fra lste Bagkropssegment, med hvilket det ogsaa er temmelig fast förbunden. 



Bagkroppen er saerdeles smal og langstrakt samt overgaar, selv om Halevedhaengene fraregnes, Forkrop- 

 pen meget betydeligt i Lsengde. Dens Segmenter tiltage noget i Brede indtil 3die, hvorfra de igjen noget af- 

 smalnes. Naestsidste er som saedvanligt det laengste og omtrent saa långt som de 2 forreste tilsammen. Sidste 

 Segment danner bagtil en temmelig staerkt fremspringende stumpt konisk Udvidning som Antydning til et mid- 

 terste Halevedhaeng. Saavel oventil som nedentil er Bagkropssegmenterne forsynede med en Del temmelig länge 

 Haar, og ogsaa paa Ventralsiden af de 2 bageste Forkropssegmenter bemaerkes en lignende Haarbesaetning. 



Integumenterne ere saerdeles tynde og vise den ogsaa for de övrige Arter characteristiske skjaeldannede 

 Structur. 



De övre Antenner ere temmelig store og vise den for Slaegten eiendommelige knoeformige Böining, idet 

 den ydre Del er slaaet opad längs den basale Del, der er lige nedadrettet längs de forreste Kanter, af Eyg- 

 skjoldet. Som hos de fleste övrige Arter er Pedunkelens lste Led utydeligt udviklet, medens 2det Led er saer- 

 deles stort og naesten raekker til det nedre Hjörne af Eygskjoldet. Sidste Led, der ved Basis er strerkt ind- 

 knebet og med foregaaende Led danner den ovenomtalte knaeformige Böining, er neppe synderligt mere end 

 halvt saa stort som dette og i Enden lige afskaaret. Svöberne ere begge vel udviklede; den nedre som saed- 

 vanligt uleddet og omtrent saa läng som den övres lste Led. Saavel paa Pedunkelen som den övre Svöbes 

 lste Led flndes en Del länge fint cilierede Börster. 



Af lste Fodpar var paa det undersögte Exemplar hele det ydre Parti borte, saa at alene Basalleddet var 

 i Behold. Dette er af saedvanlig Form og viser i den nedre Eand en Ead af staerke Fjterbörster. 



9 



K. Vet. Akail. Handl. U. 11. X:o 0. ^ 



