KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. II. N:0 8. 15 



nes »sega hud» med sin ytspänstighet (»tension superficielle) eller sammandragnings- 

 kraft (»force contractile») — blifver en helt annan än hvad hon förut var. Denna 

 sega hud bildar liksom en säck *), i hvilken den öfriga, utträngande, vätskan uppsam- 

 las, till dess hon blir för tung eller hennes lefvande kraft för stor, så att den elastiske 

 säcken brister i en eller flere delar. Den hastighet, hvarmed vätskans t. ex. öfversta 

 lager efter sådana förlopp anländer till ett nedra kärl, blifver ensamt för den sega hu- 

 dens skull en helt annan än den, som det skulle ega, om vätskan såsom ett sammanhän- 

 gande helt anlände dit på en gång. Och skilnaden mellan de motsvarande lefvande 

 krafterna i ena och andra fallet borde under någon ny form af lefvande kraft kunna 

 återfinnas; om såsom värme eller elektricitet eller bådadera kunde endast med försök 

 afgöras. Af skäl, som stå i sammanhang med min föreställning om den telluriska elek- 

 tricitetens ursprung, önskade jag företrädesvis lära känna, om i närvarande fall en elek- 

 tricitetsutveckling egde rum eller icke. 



15. De erfarenheter, som kunde gifva någon sannolikhet för ett positivt resultat 

 af den sålunda tillämnade undersökningen, syntes vara följande. 



Enligt åtskilliga äldre försök utvecklas elektricitet icke blott vid fasta kroppars 

 afnötning genom gnidning utan ock vid deras sönderdelning genom åtskilliga andra 

 mekaniska medel 2 ), såsom filning, skrapning, afbrytning, o. s. v. Vidare har den om- 

 tvistade frågan om elektricitetsutveckling vid afdunstning ånyo blifvit upptagen, i det 

 att Hr Palmieri 3 ) anser sig hafva funnit vattenångorna dervid blifva positivt elektriska. 

 Många äro ock de undersökningar, som förmenats bevisa att elektricitetsutveckliiiL;- 

 uppstår vid kroppars förbränning. Dessutom har Hr Sundell 4 ) anställt försök öfver 

 »Disjunktionsströmmar mellan vattenpoler» för att vidga den från försök med poler af 

 fasta kroppar vunna erfarenheten. Afven kunde härvid sambandet mellan elektricitet 

 och materiella delars åtskiljande vid elektrolysen komma i åtanke. Till dessa försöks- 

 resultater sluta sig för öfrigt vissa förhållanden i den fria naturen, nemligen den starka 

 negativa elektriciteten hos det kringyrande stoftet från vattenfall °), samt den telluriska 

 elektricitetens anomalier, hvilkas förekomst b antyder på något deras samband med ne- 

 derbörden 6 ). 



Liksom ofta i naturvetenskaperna vissa liknelser till ett lagbundet sammanhang 

 föregått de egentliga upptäckterna, skulle onekligen de här åberopade erfarenheterna i 

 sin sammanfattning kunna tyckas antyda att molekularattraktionen, under hvilka om- 

 ständigheter och genom hvilka medel hon än blir ledig, delvis förvandlas till elektri- 

 citet. Ett sådant sammanhang skulle vara utomordentligt upplysande i afseende på 

 elektricitetens natur T ). Men för min del dristar jag ej anse dess tillvaro som en veten- 



') Jfr. Dupré, m. fl. 



-) Jfr. Eiess, Die Lehre v. cl. Ueib. II, s. 400. 



3 ) Nuovo Cimento, XIII, s. 235. 



*) Öfv. af Vet. Akad. Förli. 1870, s. 521. 



•') Jfr. isynnerhet Schubler, Schweigg. Journal, IX, s. 357; LXIX, s. 273. 



6 ) Hr Palmieri — Ann. del Oss. Met. Vesuv. II, s. 32 och Nuovo Cim. XVI, s. 7 — påstår att de stora 

 fenomenenia endast förekomma vid ymnig nederbörd. 



7 ) Det vore, nemligen, liktydigt med att vid kroppars sönderdelning skulle under alla omständigheter de egen- 

 domliga förlopp, hvilka yttra sig som elektriska fenomener, förefinnas. Ty att lika naturföreteelser förut- 



