KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. II. N:0 8. 17 



två elektriskt isolerade kärl; det öfra, bestående af droppkärlet och en med detta för- 

 enad, på ett eller annat sätt inrättad, hylsa eller tuta, som omslöt droppstället; samt 

 det nedra kärlet, som på afstånd från det öfra mottog dropparne. 



17. Tutan uppfylde sin bestämmelse, om elektricitet, som meddelades öfra kärlet, 

 ej bortfördes af en nr droppkärlet strömmande vätska. 



Jag förbigår en mängd försök, som alla ådagalade metodens användbarhet och 

 tillika visade att ett elektriskt fenomen af någon anledning utvecklades vid droppvät- 

 skans öfvergång från öfra till nedra kärlet. Endast ett bland dem meddelas som ex- 

 empel på samtliga försökens gång. 



Droppkärlet utgjordes af en glastratt med ett i pipen medelst en kork inträngdt 

 och till en fin spets utdraget glasrör, hvars längd togs större än hvad som kunde 

 ifrågakomma vid de tillämnade försöken öfver hufvudfrågan. Tutan bestod af ett 

 lampglas, som medelst en korkskifva trängdes omkring trattens pip. Hela detta öfra 

 kärl doppades, för ledningens skull, före försöket i vatten. 



Med tutan gaf nedra kärlet, med hvilket elektrometern var förenad, för 100 kub. 

 centim. vatten, såväl då öfra kärlet stod i förbindelse med hvilkendera som helst af 

 en 12-parig vattenstapels poler, som ock då stapeln var frånskild, utslaget L = — 84. 

 Men utan tuta sprang skalan inom få ögonblick ur tuben; h varemot utslaget blef noll 

 vid försök utan både tuta och stapel. 



Härmed alldeles öfverensstämmande resultater gåfvo längre fram — i stycket 

 N:o 45 — beskrifna försök, i hvilka tutans skyddande egenskap underkastades en ännu 

 strängare pröfning. 



18. Det är tydligt af tutans verkningssätt att hon är utan betydelse, derest in- 

 gen elektriskt ledande förening finnes mellan henne och droppröret. Likaledes är lätt 

 att förstå hvad som bör inträffa, om denna ledande förbindelse innehåller någon elek- 

 tromotorisk kraft. Af dennas dubbla verkan, att kontinuerligt skilja de två elektrici- 

 tetsslagen och till en viss gräns hindra dem att återförenas, följer att det öfra kärlet 

 med sin tuta genom den elektr o motoriska kraften skulle komma att liksom delas i två 

 isolerade konduktörer, laddade med hvar sitt elektricitetsslag; tutan hörde till den ene 

 af desse konduktörer, vätskan till den andre. Då vätskan alltid kommer att nederst 

 sluta i en spets, som omslutes af den andre konduktorn, bildas häraf ett slags konden- 

 sator, hvarigenom vätskans elektricitet kommer att neddragas till spetsen och medfölja 

 honom, då han afslites och faller såsom droppe. Hr Thomson har med kärl af denna 

 sammansättning på ett öfverraskande sätt mångfaldigat verkan af små elektriska krafter 1 ). 



Följande försök med elektromotoriska krafter, som afsigtligen infördes i förbin- 

 delsen mellan tutan och droppkärlet gjordes derför blott för att pröfva, dels i hvilken 

 mon möjliga felkällor af det slaget kunde inverka på mina försök, dels om verkan af 

 den kraft, som jag sökte och redan i de föregående försöken trott mig hafva funnit, 

 kunde upptäckas bland fenomener af kända elektriska krafter. 



*) Förr än jag kom att tänka derpå, blef min apparat till sin sammansättning nära lik den, som Hr Thom- 

 son af annan anledning och för annat ändamål inrättat och beskrifvit i Proc. of Roy. Soc. of Lond., 

 XVI, s. 67. 



3 



K. Vet. Akad. Hnndl. B. 11. N:o 8. 



