KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. II. N:0 3. 23 



ligen kan upphängas medelst i fodralet fastade band eller snören. Vätskan ifyldes ge- 

 nom en glastratt, som i de flesta fäll var fastsatt vid locket och egde en kran af glas. 



Apparatdelen L afser att skydda försöken mot inflytandet af klädernas elektrici- 

 tet under droppvätskans ihällning. Han består af en i båda ändar öppen cylinder (af 

 zink eller papp), som antingen står på locket B eller följer det ned till bottnen af A:s 

 dubbelcylinder. Genom ett hål på sidan af L kan glaskranen, förlängd med ett hålet 

 fyllande träskaft (N), insättas och uttagas. 



Ett försök utfördes sålunda: glaskranen jemte närmaste stycke af träskaftet dop- 

 pades i en del af droppvätskeförrådet, samt isattes och slöts. Vätskan ihäldes i lockets 

 tratt, och ett zinklock (M), som omfattade L, pålades. Efter att apparaten stått en 

 stund i detta skick, fattades kranens träskaft och vreds om, så att kranen öppnades. 

 När vätskan runnit igenom droppkärlet — hvilket hördes på ljudet af några enstaka, 

 större, droppars slag mot nedra kärlet ■ — fattades D med ena handen och dess upp- 

 hängningsfjädrar afhaspades med den andra, D uttogs och bägaren H anlades mot elek- 

 trometer-elektroden. Medan elektrometerns visare intog sitt jemnvigtsläge, häldes bä- 

 garens vätska i ett graderadt glasmått; D insattes på sin plats, hvarvid H på lämpligt 

 sätt genom öppne cylindern P hölls afledd till golfvet, tilldess ett nytt försök -skulle 

 göras, då ledningen borttogs och P slöts. 



§ 2. 



Det elektriska fenomenet vid vätskans strömmande härrör ej af elektriciteten inondms. 



23. Genom nu beskrifna inrättning borde försöken vara skyddade mot inflytan- 

 det af alla i observationsrummet befintliga krafter. Då det likväl ej kunde undgås, att 

 vid hvarje afläsning taga bort delen D, och då dervid, liksom vid droppvätskans ihäll- 

 ning, något af den yttre luften möjligen kunde intränga i apparatens inre, bjöd försig- 

 tigheten — som straxt skall visas — att pröfva, huruvida skyddet var fullt pålitligt. 



Hr Thomson ') har angifvit att elektriciteten föres af luften genom så trånga 

 öppningar som t. ex. en tumsbred springa mellan en dörr, som står på glänt. Med några 

 försök har jag ökat denna erfarenhet. 



I dem begagnades den i fig. 1 aftecknade apparaten, likväl med ett par ändrin- 

 gar: A utbyttes mot en cylinder af jerntrådsduk, hvars inaskors öppning ej uppgick 

 till fullt en qvadratmillimeter; ingen tuta påsattes droppkärlet, som var en tratt af 

 försilfrad messing och försedd med ett tillspetsadt något längre (90 m.m.) glasrör. 



A). När 100 kem. destilleradt vatten gått genom droppkärlet, gaf det nedras 

 bägare vid upprepade försök i medeltal L 1 = + 29,0. Dessa utslag berodde, åtminstone 

 till största delen', på kontaktselektromotoriska kraften mellan silfret och vattnet i öfra 

 kärlet; ty med en våt tratt af glas och samma dropprör erhöllos blott utslagen + 2 

 och + 3, hvilka kunna förklaras med inomhus-elektriciteten. 



B). Derefter stäldes en med positiv elektricitet starkt laddad, större, Leydner- 

 flaska något på sidan om apparatens nedre del. Då vattnet började rinna, berördes 

 Leydnerflaskan med en liten, isolerad, spritlåga, hvilken derigenom för en stund blef 



') Proc. Phil. Soc. of Mancli. II, s. 204. 



