10 J. G. O. LINNARSSON. 



äro genomborrade af täta porer, som ej visa någon regelbunden anordning. Dessa po- 

 rer äro temligen grofva och kunna väl urskiljas med blotta ögat. Carpenter upp- 

 gifver eljest såsom en karakter gemensam för alla såväl Lingulidce som Discinidce, att 

 skalsubstansen är »penetrated by minute tubuli of extreme minuteness». *) Denna art 

 uppnådde en rätt betydlig storlek. Ett exemplar, på hvilket dock spetsen saknas, har 

 en längd af 32 mm. De som erhållits fullständiga hafva alla varit mindre. Följande 

 tal visa dimensionerna hos trenne exemplar: 



1. Längd 18, bredd 16 mm. 



2. » 18, » 15 » 



3. » 16, » 15 » 



De första talen synas uttrycka det mest normala förhållandet mellan längden och 

 bredden. 



Obolus? monilifer förekommer temligen ymnigt i den lägre delen af Eophyton- 

 sandstenen vid Lugnas, isynnerhet i det temligen tjocka sandstenshvarf, som vanligen 

 ligger omedelbart ofvan det arkosartade bottenlaget. Fragment, som erhållas, då man 

 sönderslår stycken af denna sandsten, hafva ofta skulpturen väl bibehållen ; mindre tyd- 

 lig är den i allmänhet hos de, vanligen fullständigare, exemplar, som man finner på 

 stenskifvornas ytor. Afven vid Presttorp har jag funnit denna art. 



ARENICOLITES SPIRALIS Torell. Fig. 4. 



Bildar spiralvridna rör, dels på sandstensskifvornas yta, dels i skifferleran. I se- 

 nare fallet kan man, alldenstund de äro fyllda med sandstensmassa, frigöra dem från 

 den omgifvande, lösare skifferleran. I anseende till sin bräcklighet erhållas de dock 

 svårligen fullständiga. Spiralerna tyckas ej göra mer än högst två omgångar, hvilka 

 ej ligga i samma plan, men helt nära hvarandra. Rören hafva stundom en nästan 

 cirkelrund genomskärning, men vanligen äro de temligen starkt tillplattade, isynnerhet 

 på yttre sidan. På ytan visa de sig ofta ledade, och sannolikt skulle detta alltid vara 

 förhållandet, om ej ett tunnt öfverdrag af lera beklädde dem, då de upptagas ur brot- 

 ten. Detta öfverdrag försvinner småningom, då de en längre tid ligga utsatta för för- 

 vittring, men är svårt att på annat sätt aflägsna. Figuren visar en sandstensskifva 

 med åtskilliga exemplar, af hvilka dock intet är synligt i sin helhet, då en del af 

 hvarje spiral är dold i stenmassan. Slägtnamnet har jag bibehållit efter Professor To- 

 rell 2 ), ehuru likheten med förut beskrifna arter ej är synnerligen stor. Enligt Bil- 

 lings 3 ) äro Arenicolites och Scolithus ej, såsom förr antagits, maskar utan Spongior. 

 Arenicolites spiralis synes svårligen kunna tolkas såsom något annat än en mask. 



Förekommer ymnigt vid Lugnas och har äfven träffats på Billingen vid Stolan. 



1 ) Inledningen till Davidsons British Fossil Brachiopoda, sid. 39. 



2 ) Arten beskrefs af honom under ofvanstående namn vid Naturforskaremötet i Christiania 1868. Jfr. For- 

 handlinger etc., sid. LXVII (genom tryckfel står spicalis i st. f. spiralis). 



3 ) Se Nature, 30 Dec. 1869, sid. 248. 



