6 H. D. J. WALLENGEEN, 



I. Fam. Myi'melcontid% Late. 



Antennerna perlbandslika, långa, längre eller föga kortare än kroppen, eller, så- 

 som hos vår art, korta, knapt längre än hufvud och thorax, alltid i spetsen försedde 

 med knapp eller klubba. Mundelarne fria, ej näbbformigt förlängda. Mandiblerna 

 starkt utvecklade, med en tand på inre sidan. Maxillarpalperna femledade. Labialpal- 

 perna treled ade; sista leden oftast spolformig, ganska tjock pä midten, stundom klubb- 

 formig. Fötterna medelmåttigt långa med cylindriska tibier, som äro försedde med 

 tina tornar och i ändan med räta eller föga krökta sporrar. Tarserna trådformiga; de- 

 ras leder sinsemellan likformiga. Klorna ganska långa, föga krökta, ej sågtandade. Alla 

 fyra vingarne likformiga, långsträckta, genomskinliga, med många tvärnerver äfven i 

 costalfältet; de bakre vid basen ej bredare, oftast smalare än de främre. Under hvilan 

 läggas vingarne bakåt takformigt öfver abdomen. 



Larven lefver antingen på växter eller i torr jord och sand. Kroppen är ägg- 

 formig eller trubbigt kägelformig; prothorax kort och smal; hufvuclet nästan qvadra- 

 tiskt, dess bakre hörn rundadt svalda; sugtången i inkanten beväpnad med tre tänder; 

 labialpalperna under hufvudet tilltryckta; maxillarpalperna inga; punktögonen vanligen 

 (5; antennerna korta, men tydliga. 



Pupan är vanligen inspunnen i en tunn kokong, som är uppblandad med sand 

 och jordpartiklar och nedgräfd i jord eller sand. 



Aggen läggas antingen i rader på växternas stjelkar eller spridda i jord och sand. 



Utom Europa eger familien en mängd, till en del stora och sköna arter, men 

 inom Europa endast ett slägte, hvaraf äfven vår fauna eger en representant. Alla ar- 

 terna påminna ganska mycket om vissa Odonater. 



Slägtet: MYRMELEON Lin. 



(Myrlejon.) 



Antennerna klubbformiga, korta, knapt eller föga längre än hufvud och thorax 

 tillsammantagna. Hufvudet transverselt med ögon, som ej äro genom någon fåra de- 

 lade. Oceller inga. Andra och tredje tarsleden hvar för sig mycket kortare än den 

 första. Labialpalperna långa, sista leden vanligen spolformig, tjockast på midten. Spor- 

 rarne vid ändan af tibierna räta eller obetydligt böjda, hela, ej försedda med hak. Tar- 

 sernas klor ej utvidgade vid basen. Framvingarnes nedre nervstam delad i tre grenar, 

 af hvilka den främre, som är ulnargrenen, skjuter vid vingbasen en rotgren till främre 

 nervstammen, samt sedan jemte subulnargrenen genomlöper vingmembranen på längden 

 och utlöper i utkanten, der de båda förgrena sig i smärre nerver; subdorsalnerven der- 

 emot, som har gemensam rot med subulnargrenen, löper skeft till inkanten af vingen 

 och är stundom strax innan utloppet mer eller mindre böjd. 



Vingarnes costalfält är genomskuret af talrika tvärnerver, som från basen till när- 

 heten af pterostigma äro enkla, men derefter blifva greniga och utänföre pterostigma 

 längre, tätstående och der sins emellan förenade genom tvärnerver. Subcostalnerven 

 och främre nervstammens radialgren löpa ganska nära hvarandra och förenas med hvar- 



