8 H. D. J. WALLENGEEN, 



ögonen och omkring första antennleden, antennernas rotfäste, kanten af pronotnin, en 

 fläck på hvardera sidan af densamma och en mycket smal kant af abdominalsegmenten 

 blekgula; fötterna brungula; lårens och tibiernas spetsar samt tarserna bruna; ptero- 

 stigma mjölkhvitt. L. e. vingsp. 2x„ t. 



Hemerobius formicaleo Lin., F. S. 383. 1509; It. Oel. 149. 206. 



Myrmeleon formicarium Lin., S. N. 2. 914. 3; Dahlb., Skand. Ins. Nytta och Skada. 230. 152. 



Myrmeleon immaculatum De Geer, lus. 3. 564. 1. t. 27. f. 8. 



Myrmeleon foj"inicarius Wallengr., Ofvers. af Kongl. Vetensk.-Akad. Förhandl. 1863. 26. 1. (exemplaren, 



men ej diagnosen oeli synonymien.) 

 Myrmeleon formicalynx Brauer, IS T eur. Austr. 64. 1. 

 Myrmeleon innotatus Kamb., Neur. 406. 34.? 



Anm. Utländska Förf. hafva helt och hållet misstagit sig om Linnés art. Att Linnés och vår 

 art är en och samma lider ej ringaste tvifvel, då ingen annan finnes inom landet, som af 

 Linné kan åsyftas och dessutom hans ord i S. N. »alis nostratis absque maculis fuscis» 

 häfva alla tvifvel. Den art, som af utländska förf. tillägges det Linneanska namnet, fin- 

 nes alls icke inom vår faunas område. Bland utländska förf., som beskrifvit vår art. 

 våga vi endast med säkerhet citera Brauer. Bland de af Rambur beskrifna arterne sy- 

 nes M. innotatus komma vår närmast, men vi våga dock ej med visshet afgöra identite- 

 ten. M. formicalynx Lin. S. N. 914. 4. kan ej afse vår art. Dels orden: »antennis 

 setaceis,» dels »llab. in Afriea» hindra detta. I vår ofvan citerade afhandling i Kongl. 

 Vetensk.-Akad. Förhandl. 1863 hafva vi icke observerat olikheterna emellan vår art och 

 den utländska förf. beskrifvit under namn af M. Jormicarius Lin. Samma är förhållandet 

 med Holmgren: »Nyttiga och Skadliga Iusecterna» pag. 168, der diagnosen afser båda 

 arterna, men figurerna uteslutande tillhöra de utländske författarnes art. Diagnosen i 

 Thomsons arbete: »Skandinaviens Insecter» pag. 234., tillhör endast de utländske förfat- 

 tarnes M. formicarhcs, men ej den svenska arten. 



Arten förekommer spridd genom hela Sverige temligen högt upp mot norden, 

 men synes mera tillhöra de östra än vestra provinserna. Dock kan den ej räknas till 

 våra allmännare insekter. Der den förekommer träffas den emedlertid temligen talrikt. 

 Den uppehåller sig företrädesvis på stora sandfält, isynnerhet der sanden är lös och ej 

 synnerligen bunden genom växter. Hittills har den blifvit funnen vid Trolle Ljungby 

 i n. ö. Skåne (Förf.), der den träffas på ett enda ställe i furuskogen i närheten af det 

 fordna jägarebostället (Lindenruh). I Småland är den funnen af Roth; vid Berga i 

 Calmar län af Zetterstedt; på Gottland af Zetterstedt och Boheman; på Olle Hau på 

 Fårön af Zetterstedt den 24 Juli; i Ostergöthland samt vid Stockholm af Wahlberg 

 och i Helsingland af Thomson. 



Beskr. Antennerna svarta, utåt småningom tjockare, klubbformiga; klubban undertill urholkad. Deras 

 första led med en blekgul ring; sjelfva antennfästet blekgult. Hufvudet svart med starkt uppsvälld hjessa, som 

 i midten har en djup fåra; der och hvar tilltryckta blekgula hår. Ofverläppen blekgul. Clypeus svart med bred 

 blekgul kant, hvilken framtill i midten bildar en vik inåt den svarta grundfärgen. Omkring de starkt utstående 

 ögonen en gul ring. På bakhufvudet finnes en mer eller mindre märkbar gul tvärlinea. Kinderna gula. Ma- 

 xillarpalperna svarta med gula ledfogningar. Labialpalperna längre än de förra, svarta med gula ledfogningar; 

 andra leden något krökt, kortare än maxillarpalperna, tredje leden spolformig, på midten tjockast, utåt tillspet- 

 sad, i spetsen gul. Thorax svart; prothorax i framkant och bakkant gul, hvilken färg är bredast på förra stäl- 

 let i hörnen, men på det senare i midten; på hvardera sidan finnes nära utkanten en gul fläck; mesothorax 

 och metathorax ofvantill i utkanten på hvardera sidan bakom vingfästet smalt gulaktig. Abdomen svart, i seg- 

 mentens bakre kaut mycket smalt gulaktig, hvilken färg likväl stundom efter döden helt och hållet försvinner. 

 Ofre fliken af sista segmentet hos hannen tvärhuggen, från sidorne sammantryckt, med starkt nedböjda sido- 

 kanter, i kanten hårig; nedanföre denne synes en afrundad, likaledes hårig svulst, nedom hvilken finnes tvenne 

 korta, smala, med långa hår bevuxna, svarta bihang; emellan dessa och något nedom dem synas tvenne kortare, 

 tjockare, små, hårbevuxna, vårtlika bihang. Sista ryggsegmentet af abdomen hos honan bredt tresidigt, starkt 

 ncdböjdt och sluttande, nästan hvalflikt, sista buksegmentet tresidigt, smalt och spetsigt, mot spetsen något 



