10 H. D.-J. WALLEHG11EN, 



I. T ii b. Chrysopina Schneid. 



Antennerna borstformiga, långa, lika långa med eller längre än kroppen, hvarje 

 led försedd i spetsen med 2:ne hår. Maxillarpalpernas sista led cylindrisk, trubbig. 

 Hufvudet nedtill koniskt, föga förlängdt. Oceller saknas. Kroppen smärt, långsträckt; 

 hos honan robustare; hos hannen utan märkbara analbihang. Fötterna enkla, smärta, 

 i förhållande till kroppen korta; sins emellan likformiga. Klorna enkla, starkt krökta, 

 stundom vid basen utvidgade. Subcostalnerven på alla vingarne mot vingspetsen fri, 

 utlöpande skild från radialgrenen jemte denne i vingspetsen. 



Vingarne, som alltid förefinnas i tvenne par, äro merendels mycket längre än 

 kroppen, tunna, genomskinliga, glaslika, starkt iriderande, långsträckta, i spetsen run- 

 dade, eller, isynnerhet bakvingarne, mer eller mindre tillspetsade, vid basen smala. 

 Yttre och inre kanten ofta försedd med mer eller mindre tydliga fransar, bildade af 

 hår. Vingnerverna mer eller mindre tätt bevuxna med hår. Subcostalnerven och främre 

 nervstammens radialgren löpa skilda från hvarandra genom hela vinginembranen ända 

 ut i vingspetsen, der de båda upplösas i några mycket korta smågrenar. I costalfältet 

 finnas talrika, enkla, räta, fria tvärnerver, utom uti det merendels otydliga pterostigma, 

 der knapt några sådana finnas. Endast undantagsvis och mycket sällan är en och an- 

 nan tvärnerv i costalfältet tvågrcnig. I subcostalfältet finnes nära basen en tvärnerv, 

 men sedan förekomma inga, förr än bakom pterostigma, h varifrån och till vingens spets 

 några få och korta tvärnerver sammanbinda subcostalnerven med radialgrenen. Från 

 radialgrenens bakre sida, vid omkring första fjerdedelen af dess längd från vingbasen 

 räknad, utgår subradialgrenen från den gemensamma stammen, men genomlöper ving- 

 inembranen utan att åter förena sig med radialgrenen samt utlöper genom tvenne korta 

 smågrenar i sjelfVa vingspetsen, så att intet slutet utan ett öppet, blott genom talrika, 

 enkla tvärnerver, hvarigenom subradial- och radial-grenarne sammanbindas, genom- 

 skuret ladialfält bildas. Subradialgrenen utsänder från baksidan flera (10 — 19) fina 

 tvärgrenar, som dels sluta i ulnargrenen, dels utlöpa i vingens utkant och inkant, der 

 de då äro oftast tvågreniga. De af dessa tvärgrenar, som genomlöpa membranen frän 

 vingens midt till utkanten äro förenade sins emellan genom korta tvärnerver, som äro 

 trappformigt ställda i tvenne rader och derföre kallas trappstegsnerverne. Tydligt af- 

 skildt diskfält finnes ej. På bakvingarna utgår sabulnargrenen från ulnargrenen nära 

 vingbasen. Framvingarnes bakre nervstam är delad i tvenne grenar, af hvilka den främre, 

 som är ulnargrenen, strax utanföre roten tangerar främre nervstammen, men sedan 

 skiljer sig derifrån och löper nästan parallelt med den bakre grenen, som är subulnar- 

 grenen, ända till sista trappstegsnervsraden, der de båda upplösa sig i smärre grenar, 

 som hvardera utlöpa gafflade i inkanten. Hela ulnarfältet är genom flera räta, enkla 

 tvärnerver upplöst i flera smärre fält, af hvilka det tredje, från vingbasen räknadt, är 

 återigen på längden deladt i tvenne antingen likstora eller olikstora delar. Från bak- 

 sidan af subulnargrenen utgå en mängd tvärgrenar till vingens inkant, af hvilka de 

 yttre äro gafflade, men de inre (närmare vingbasen) äro enkla. Trenne mer eller min- 

 dre tydliga dorsalnerver finnas, af hvilka de tvenne främre utlöpa med flera enkla gre- 

 nar i inkanten. På bakvingarne utgå ulnargrenen och subulnargrenen från den gemen- 



