SKANDINAVIENS NEUROPTEEA. B'6 



1. DREPANEPTERYX PHAUEN OIDES Lin. 



Framvingarne brungula med matt, nätformig brun vattring och tvenne tvärgående, 



något slingrande linier, som genomskäras af ett rakt, i vingspetsen utlöpande långsstående 



streck. I midten af dorsalkanten finnes en hvit, med brunt infattad, kilformig fläck. 



L. e. vingsp. omkr. 1 tum. 



Hemerobius phalcenoides Lin., F. S. 383; S. N. II. 912; Fabr., E. S. II. 83. 8; De Geer, Ins. II. t. 



22. f. 12. 13; Zett., Ins. Lapp. 1048. 2. 

 Drepanopteryx phalcenoides Burm., Handb. II. 975; Wesm., Bull. Acad. Brux. 1840. 219; Brauer, Neur. 



Austr. 55; Wallengr., Öfversigt af Kongl. Vet.-Akad. Förhandl. 1864. 19. 

 Drepanepteryx phalcenoides Steph., 111. VI. 10. t. 23. f. 1; MLachl., Träns. Ent. Soc. 1868. 190. 

 Megalomus phalcenoides Ramb., Neuropt. 418. 1. 



Anm. I Zetterstedts typsamling finnes intet exemplar af arten, utan endast en anteckning: »Öfver 

 Torneå. Portin». 



Arten är en af Sveriges sällsyntare Hemerobier, ehuru vida utbredd inom landet. 



Författaren har funnit den vid Trolle Ljungby i nordöstra Skåne; Adjunkt Thomson 



vid Båstad i nordvestra Skåne; Prof. Boheman i Småland; Prof. Wahlberg i östergöth- 



land. Enligt Linné är den funnen vid Upsala och enligt Prof. Zetterstedt vid Öfver- 



Torneå. Den uppehåller sig företrädesvis på alm och högtiden infaller i Juli och 



Augusti månader. 



Beshr. Antennerna brunaktiga, vid basen ockragula. Hela kroppen jemte fötterna mörkt ockragul, 

 undertill blekare. Framvingarne opaca, brungula, med nätformig, matt, stundom knapt märkbar brun vattring, 

 som mer eller mindre nätformigt intager hela vingen, men är tydligast i costalfältet och vid vingarnes utkant. 

 Inkanten af vingarne är starkt brunaktig och i midten deraf finnes en kilformig, hvit fläck, som omgifves af 

 brunt. Tvärt öfver disken gå tvenne mörkbruna, skarpt markerade linier, som följa båda de yttre raderna af 

 trappstegsnerverna och derföre ega samma lopp som dessa. Från den inre af de nämnda linierna går ett rakt, 

 men bredare, mörkbrunt streck, hvilket utlöper i vingspetsen. I disken finnas emellan ulnar och subulnar- 

 grenarna på den innersta raden af trappstegsnerverna en svartbrun, grof punkt. I utkantens inskärning finnes 

 en smal, hvitaktig bräm, som innantill är begränsad med brunt. Bakvingarne äro glaslika, genomskinliga, 

 matt brungula, isynnerhet mot spetsen. 



2. Släo-tet: HEMEROBIUS Lin. 



- 



Antennerna perlbandslika; deras leder starkt håriga. Oceller saknas. Palpernas 

 sista led icke synnerligen längre än den näst sista, utdragen i en lång, smärt spets. 

 Tvärnerverna i framvina;arnes costalfält temliuen talrika, vid costalnerven o-renio-a, sins 

 emellan ej förenade genom tvärnerver; första tvärnerven i costalfältet går ej rakt till 

 costalnerven såsom de öfriga, utan löper tillbaka till vingroten och innesluter således 

 ett mindre vingfält, samt sänder flera grenar till costalnerven, hvilka likaledes äro fria 

 och ej sins emellan genom tvärnerver förenade. Från radialgrenen utgå på framvin- 

 garne 2 — 7 subradialgrenar. Båda könen med fyra fullt utvecklade vingar. Bakvin- 

 garne vid basen i framkanten försedda med en mer eller mindre utvecklad, hårbärande 

 lob. Tibierna cylindriska eller spolformiga. Framvingarne helbräddade, ej utskurna. 



Alla vingarne äro genomskinliga och glaslika samt helbräddade. Framvingarnes 

 costalfält är ganska bredt, mot basen betydligt bredare samt der rundadt, utvidgadt 

 och nästan lobformigt, hvarföre vingarne äro, liksom hos föregående slägte, ganska 

 breda. Costalfältet är genomdraget af ganska många tvärnerver, som vid costalnerven 



5 



K. Vet. Akad. Haudl. B. i). N:o 8. 



