40 H. D. J. WAILEKGREN, 



Af denna rekryt för vår fauna har Författaren endast funnit ett exemplar vid 

 Farhult i nordvestra Skåne och dessutom sett ett annat, som Lektor Johanson lika- 

 ledes funnit i Skåne. Den tyckes vara ytterst sällsynt. 



Beskr. Arten liknar föregående, men är mindre och synes derifrån vara tydligen skild genom hannens 

 något olika analbihang. Framvingarne äro till formen lika föregåendes, men mera vattenklara, nästan färglösa, 

 eller åtminstone mycket svagt gulaktiga, starkt glänsande och hafva mörkare, brunaktiga längdnerver, hvilka en- 

 dast ega otydligare spår till ljusare fläckar. Subcostalnerven och tvärnerverna i costalfältet på framvingarne äro 

 nästan helt och hållet svartbruna. Trappstegsnerverna, som i yttre raden alltid äro 7 och i den mellersta 6, 

 samt vid vingbasen 2, äro svartbruua." På bakvingarne äro likaledes nerverna mörka och tvärnerverna svart- 

 aktiga. Abdomen stöter mera i brunt än hos föregående art. Hannens analbihang likna visserligen föregående 

 arts, men äro mindre djupt gafflade och gaffelhornen bredare, gröfre och trubbigare. För öfrigt lik föregående. 



8. HEMEROB1US N1TIDULUS Fabr. 



Framvingarne breda, likformigt rödgråaktiga med blekare, tätt och fint brunpunk- 

 terade längdnerver och bruna trappstegsnerver. Kroppen rostbrun. Ansigtet glänsande 

 svartbrunt; munskölden rödbrun. L. e. vingsp. fö tum. 



Hemerobius nitidulus Fabr., Gen. Ins. 244; Hagen, Stett. Eut. Zeit. 1858. 131; MLachl. Träns. Ent. 



Soc. 1868. 178. 

 Hemerobius ochraceus Wesm., Bull. Acad. Brux. 1849. 217; Bräder. Neur. Austr. 57; Hagen, Stett. 



Ent. Zeit. 1859. 42; AVallengr., Öfversigt af Kongl. Vet.-Akad. Förhandl. 1863. 



21. 7. 

 Hemerobius humuli Zett., Ins. Lapp. 1050. 9. (secundum sp. orig.) 

 Mucropalpus obscurus Kamb., Neuropt. 423. 6. 



Anm. I Zetterstedts typsamling för Ins. Lapp. finnas tvenne exemplar af denna art under namn 

 af H. humuli, det ena, en hanne, med etikett: »H. humuli Lin q-* in pino. Lycksele;» det 

 andra utan namnetikett. Beskrifningen lämpar sig också fullkomligt till denna art. 



Ifrågavarande art, som isynnerhet träffas uti barrskogarne, är ganska vidt kring- 

 spridd inom vårt land och på sina ställen ingalunda sällsynt under Juni och Juli må- 

 nader. I Skåne och Blekinge har Författaren funnit den på de ställen, der barrskog 

 förekommer. Prof. Boheman har anmärkt den i Småland, Östergöthland, Södermanland, 

 Dalarne och mellersta Lappmarkerna. Lektor Johanson har funnit den derjemte i 

 Westmanland och vid Stockholm. Prof. Zetterstedt har träffat den vid Lycksele och 

 Barsele i Lappmarken, samt på Gottland. Någon gång träffas den äfven på löfträd. 



Beskr. Kroppen enfärgadt rostbrun eller rödaktigt ockragul. Antennerna med bruna ringar. Hela an- 

 sigtet glänsande svartbrunt. Munskölden och palperna rödbruna. Fötterna gula; farserna mot spetsen brun- 

 aktiga. Abdomen mörkt rödbrunaktig. Hannens analbihang äro bredare än hos båda föregående arterna, i 

 spetsen djupt tvåklufna ; båda grenarne temligen långa och vidt från hvarandra divergerande, så att den öfre 

 bildar nästan en rät vinkel mot den nedre, vid yttre sidan af basen finnes en uppsvallning. Framvingarne breda, 

 i spetsen bredt elliptiska, glänsande, likformigt men blekt rödbrunaktigt gråa, utan mörkare färg i utkanterna. 

 Längdnerverna och tvärnerverna i costalfältet bleka, tätt och fint punkterade med brunt. Pterostigma rödbrun- 

 aktigt. Trappstegsnerverna brunaktiga, 6 — 7 i hvardera tvärraden, dock så ställda, att emellan l:sta och 2:dra 

 i inre raden finnas tvenne tomrum och i den yttre raden finnas tomrum emellan tvärnerverna såsom hos båda 

 föregående arterna. Stundom, ehuru högst sällan, finnas i den inre tvärraden ej mer än 5 nerver, då tvenne 

 tomrum äro emellan l:sta och 2:dra nerven. Nära basen finnas 2—3 tvärnerver. Bakvingarne betydligt blekare 

 än framvingarne och hafva enfärgade, endast i costalfältet punkterade nerver. Merendels finnas 2, sällan 3 tvär- 

 nerver i disken och 5 — 6 längs kanten. Från radialgrenen utgå på framvingarne 3 subradialnerver. 



2) FraiiiTiugarnes andra sulmlnaifält slutet genom en tvänierv. 



