SKANDINAVIENS NEUROPTERA. 41 



9. HEMEROBIUS HUMULI Lin. 



Framvingarne långsträckta, likformigt afsmalnande mot spetsen, glänsande, vatten- 

 klara, hvitaktiga, nästan färglösa, mer eller mindre gråskuggacle, med gråa fläckar i 

 spetsen och ryggkanten; nerverna hvitaktiga, glest brunpunkterade; trappstegsnerverna 

 svartbruna; en ramsvart tvärnerv nära vingbasen. Kroppen och ansigtet blekgula. Tho- 

 rax ofvan på hvardera sidan mörkbrun. L. e. vingsp. fn — tit t. 



Hemerobius humuli Lin., V. S. 383; S. N. I. 912; Fabr., E. S. II. 84. 13; Wesm., Bull. Acad. Brux. 



1840. 215; Bräder, Neur. Austr. 57; Wallengr., Öfversigt af Kongl. Vet.-Akad. 



Förhandl. 1863. 20. 4; MXachl., Träns. Eut. Soc. 1868. 180. 6. 

 Hemerobius lutescens & H. affinis Steph., 111. VI. 109. 

 Hemerobius paganus & H. apicalis Steph., 111. VI. 110. 

 Hemerobius maculatus Wesm., Bull. Acad. Brux. 1840. 215. 

 Hemerobius variegatus Zett., Ins. Lapp. 1049. 6. (secundum sp. orig.) 

 Mucropalpus lutescens Bamb., Neuropt. 420. i. 



Anm. I Zetterstedts typsamling finnas fyra exemplar af H. variegatus, af hvilka de trenne tillhöra 

 H. humuli Lin., och det fjerde tillhör följande art. Detta senare är Zetterstedts H. varie- 

 gatus var. b. cch ar från Wilhelmina i Lappland. Beskrifningen af Zetterstedts art är fullt 

 tillämplig på den rätta H. humuli, som vi här beskrifva. 



En af de allmännaste arterna inom i iket och förekommer såväl i skogar som träd- 

 gårdar och på åkrar bland buskar och lägre växter. Isynnerhet är den talrik på humle, 

 björnbär, hallon o. s. v. I hela södra och mellersta Sverige träffas den snart sagdt 

 öfver allt, men inom Lappmarkerna är den sällsyntare. Enligt Prof. Zetterstedt träffas 

 den inom sistnämnda landskap endast i de sydligare trakterna och är der temligen rar. 



Beskr. Kroppen blekgul. Panna, ansigte och munsköld blekgula; kinderna mer eller mindre rödbrun- 

 aktiga. Palperna blekgula; sista leden brunaktig. Antennerna blekgula med knapt märkbara mörkare ringar. 

 Thorax ofvan i sidokanterna temligen breclt mörkbrun eller rödbrun, så att grundfärgen synes blott såsom ett 

 band längs midten. Abdomen blekgul, äfvenså fötterna. Hannens abdominalbihang breda, korta, knapt afsmal- 

 nande utåt, i spetsen tvåklufna; grenarna breda, trubbiga, nästan likformiga, den nedra otydligt smärtare än den 

 öfre; båda äro vidt från hvarandra divergerande, bildande mot hvarandra en spetsig vinkel, håriga, med en 

 callus vid basen såsom hos föregående art. Framvingarne långsträckta, från både framkant och ryggkant lik- 

 formigt och småningom afsmalnande mot spetsen, utan att vara tvära. De äro glänsande, vattenklara, hvit- 

 aktiga, nästan utan all grundfärg, men mer eller mindre skuggade med grått, hvilken skuggning stundom ut- 

 sträcker sig öfver hela ytan, stundom antager formen af mer eller mindre tydliga mörka tvärband och stundom 

 helt och hållet saknas. I vingspetsen och ryggkanten finnas oftast gråaktiga fläckar. Längsnerverna och tvär- 

 nerverna i costalfältet bleka med glesa bruna punkter, hvilka åtföljas af små, gråa skuggor i vingmembranen 

 och vid basen af nervförgreningama merendels äro svartaktiga. Nära vingbasen utgår från ulnargreuens bakre 

 gren en tvärnerv, som är glänsande svart och försedd med en ramsvart, starkt utpreglad punkt. Trappstegs- 

 nerverna 6 i inre raden med 2:ne tomrum emellan l:sta <och 2:dra tvärnerverna; den 2:dra och 3-.dje af dessa 

 tvärnerver stå utanföre de öfriga; 6 — 7 tvärnerver i den yttre raden, merendels med ett tomrum mellan hvarje. 

 Nära vingbasen finnas 1 — 2 tvärnerver. Bakvingarue klara, genomskinliga, utan all teckning, endast något mör- 

 kare mot kanterna; nerverna i disken bleka, men i vingkanterna mörkbrunaktiga. Trän radialgrenen utgå på 

 framvingarne 3 subradialgrenar. 



10. HEMEROBIUS OROTYPUS n. sp. 



Framvingarne långsträckta, likformigt afsmalnande mot spetsen, glänsande, genom- 

 skinliga, gråaktigt hvita, starkt anlupna med grått, med alternerande matta och otyd- 

 liga gråa och hvitaktiga fläckar i ryggkanten; nerverna hvitaktiga med tätstående bruna 

 streck, som isynnerhet äro starka och mörka på radialgrenen; trappstegsnerverna brun- 



K. Vet. Akad Handl. B. 9. X:o 8. " 



