48 H. D. J. WALI.ESGREX, 



Alla vingarne äro genomskinliga och glaslika samt helbräddade. Framvingarnes 

 costalfält är temligen smalt, mot basen starkt afsmalnande, så att det der icke är lob- 

 formigt, utan betydligt smalare än närmare midten, der det har största bredden. Co- 

 stalfältet är genomdraget af flera tvärnerver, som vid costalnerven äro delade i smärre 

 grenar, men sinsemellan äro fria, och ej med hvarandra förenade genom tvärnerver; 

 uti pterostigmaticalregionen äro de mera tätstående och snedgående, men eljest tem- 

 ligen glesa i hela fältet. Första tvärnerven vid vingbasen i costalfältet löper ej såsom 

 hos föregående slägten tillbaka till vingroten, utan går från subcostalnerven rakt till 

 costalnerven och är oftast enkel. Subcostalfältet är smalt och har en tvärnerv vid 

 vingbasen och en bakom pterostigmaticalregionen; den förra är likväl stundom ganska 

 otydlig. Från radialgrenen utgå 1 — 6 subradialgrenar, hvilka nära vingkanten förgrena 

 sig liksom radialgrenen i flera smärre, sedan de i disken äfven upplöst sig till en del 

 i några större. Bakre nervstammen fördelar sig vid roten i tvenne större grenar, af 

 hvilka ulnargrenen, sedan den vid sjelfva roten nästan tangerat främre nervstammen, 

 delar sig åter i tvänne större, och derefter i smärre grenar utlöpa i ryggkanten, men 

 subulnargrenen, sedan den vid basen krökt sig mot ulnargrenen, delar sig genast i 2:ne 

 sins emellan genom 2 tvärnerver förenade grenar och utlöper i ryggkanten genom små- 

 grenar. Bakom dessa nerver finnas 2 — 3 dorsalnerver. Subulnarfälten äro öppna, ej 

 genom tvärnerver slutna. Vid vingbasen finnas 3 — 4 spridda tvärnerver, och derefter 

 de tvänne vanliga raderna af trappstegsnerver med i hvarje rad olika antal tvärnerver, 

 hvilka äro mer eller mindre spridda, eller ställda på sned emot hvarandra. Tvär- 

 nerverna i bakvingarnes costalfält äro alla enkla och räta samt fria. Subcostalfältet är 

 mycket smalt och stundom bakom pterostigmaticalregionen försedt med 1 — 2 tvär- 

 nerver; radialfältet är deremot bredare. Subradialgrenen är ej mer än en, men denne 

 är åter månggrenig. I vingdisken finnas 3 — 4 tvärnerver och derefter nära utkanten 

 en oregelbunden rad sådana. För öfrigt är nervulationen nästan såsom på frain- 

 vingarne. 



Slägtet är icke synnerligen artrikt och dess arter hafva nästan enahanda lef- 

 nadssätt som föregående slägtes. Genom följande karakterer skiljas de lätt från hvar- 

 andra: 



I:o. Bakviugarne ofläckade, glaslika. 



1) Från radialgrenen på fraravingarne utgå 5 subradialgrenar M. yaganus. 



2) Från radialgrenen på framvingarne utgå 4 subradialgrenar M. aphidivorus. 



IL o. Bakvingarne i utkanterna brunfläckiga, glaslika M. variegatus. 



1. MICROMUS PAGANUS Lin. 



Vingarne blekgula; de främre med två snedgående bruna tvärlinier, hvilka genom- 

 skäras af tre andra långsgående, utlöpande i vingkanten, men mer eller mindre tydliga; 

 de bakre ofläckade. Antennerna hvitgula. Kroppen brungul. Fem subradialgrenar på 

 framvingarne. L. e. vingsp. ■& — 1 tum. 



Hemerobius paganus Lin., S. N. I. 912; Vill., Lin. Ent. III. 49. 



Micromus paganus Brauer, Neur. Austr. 58; Wallengk.., Öfversigt af Kougl. Vet.-Akad. Förhandl. 1863. 

 23. 2; MXachl., Träns. Ent. Soc. 1868. II. 173. 3. 



