SKANDINAVIENS NEUROPTEEA. 49 



Micromus lineosus Ramb., Neur. 4 1 6. 



Hemerobius elegans Gözsy, Sitzb. Acad. Wiss. 1852. 346. 



Denna är den allmännaste art inom slägtet och är af Författaren träffad på åt- 

 skilliga ställen i Skåne och Blekinge; af Prof. Boheman i Småland, Södermanland, 

 Westergöthland och Jämtland, samt af Prof. Wahlberg vid Stockholm. Den förekom- 

 mer i skogsmarker under Juni, Juli och Augusti månader. 



Beskr. Antennerna hvitgula; basleden svagt stötande i brunaktigt. Palperna blekgulaktiga. Hufvudet 

 ljust gulbrunaktigt. Kroppen brunaktigt gul eller hvitaktigt grå. Fötterna hvitaktiga. Vingarne breda, trub- 

 biga, mycket längre än kroppen, glaslika. Fram vingarne blekgulaktiga med 2:ne sneda, tvärgående, bruna linier, 

 som följa båda raderna af trappstegsnerverna. Den yttre af dessa linier och stundom äfven den inre genom- 

 skäras af tre, på längden af vingen gående, liknande linier, hviika utlöpa i vingens bakre kant och utkanten, 

 men merendels hinner likväl endast den mellersta af dessa linier ända till den 2:dra tvärlinien. Alla dessa 

 bruna linier, såväl de båda tvärgående som de tre långsgående, äro stundom mycket otydliga och blott svagt 

 antydda, isynnerhet hos ej ännu fullmogna individer; dock synas nästan alltid de på tvären gående. Frani- 

 vingarnes ryggkant är nästau alltid vid basen mer eller mindre brunaktig. Samma vingars alla nerver äro hvit- 

 aktiga, blott der och hvar tecknade med smärre bruna fläckar eller punkter. Från radialgrenen utgå 5 subradial- 

 grenar, och 1 — 3 tvärnerver finnas vid vingbasen. Af trappstegsnerverna finnas 5 — 6 i inre och 9 i den yttre 

 tvärraden. Bakom pterostigmaticalregionen bildas emellan radialgrenen och den sista subradialgrenen ett mycket 

 långt, smalt, nästau lancettformigt, utåt slutet radialfält. Det ulnarfält, som bildas emellan ulnargrenens båda 

 grenar och slutes med en tvärnerv, är långsträckt femsidigt, mot basen starkt spetsigt och utåt tvärt, samt ut- 

 sänder inga nerver till vingens ryggkant, men har bakom sig 2 slutna fält, af hviika det yttre ligger äfven 

 utanföre det andra ulnarfältet, som äfven är slutet af en tvärnerv och nästan rektangulärt och utsänder 2 nerver 

 till vingens ryggkaut. Bakvingarne bleka, nästan hvita, ofläckade, iriderande, med bleka nerver; endast den 

 yttre raden af trappstegsnerverna brunaktig. Hannen skiljes från honan derigenom att sista bukloben är bred, 

 starkt concav, med deruti liggande långa appendices, som räcka ut om loben och äro starkt nedåtböjda. 



2. MICROMUS APHIDIVORUS Schrank. 



Vingarne brungulaktiga; de främre med 2 snedgående mörkbruna tvärlinier, 



hviika genomskäras af tre andra långsgående, utlöpaiide i vingkanten, mer eller mindre 



tydliga; de bakre ofläckade. Antennerna brungula. Kroppen mörkt rödbrun. Fyra 



subradialgrenar på framvingarne. L. e. vingsp. to tum. 



Hemerobius aphidivorus Schrank, Ins. Austr. 313. 



Micromus aphidivorus M'Lachl., Träns. Ent. Soc. 1868. 172. 2. 



Hemerobius angulatus Steph., 111. VI. 106. 



Hemerobius villosus Zett., Ins. Lapp. 1050 obs. (non descriptus.) 



Micromus villosus Bratjer, Neur. Austr. 58. 



Hemerobius intricatus Wesm., Bull. Acad. Brux. 1840. 214. 



Micromus intricatus Wallengr., Öfversigt af Kongl. Vet.-Akad. Förhandl. 1863. 23. 1. 



Micromus tendinosus Eamb., Neuropt. 417. 3. 



Hemerobius lineatus Gözsy, Sitzb. Akad. Wiss. Wien. 1852. 346. 



Arten är temligen sällsynt inom landet, men har ganska vidsträckt spridning. 

 Den är af Författaren funnen på åtskilliga ställen i Skåne och Blekinge; af Prof. Bo- 

 heman i Småland, vid Stockholm och på Öland; af Prof. Stål i Ångermanland och af 

 Prof. Wahlberg i Wermland, samt af Prof. Zetterstedt i Östergöthland. Dess flygtid 

 infaller i Juli, Augusti och September månader. 



Beskr. Antennerna och palperna brungula. Kroppen mörkt rödbrun med blekare panna; stundom fin- 

 nes på hjessa och pronotum en ljusare längslinea. Fötterna blekt brungula, stundom med mörkare ringar på 

 lår och tibier. Vingarne breda, visserligen längre än kroppen, men proportionsvis kortare än hos föregående, 

 mycket trubbiga, till färgen brungula. Framvingarne hafva 2:ne mörkbruna tvärlinier af samma form och lopp, 

 som hos föregående, och likaledes 3 dylika längsgående linier, hviika på samma sätt som hos nämnde art 



K. Vet. Akad. Handl. B. 9 N:o 8. ' 



