60 H. D. J. WALLENGREN, 



Ej heller af denna grupp eger vår fauna mer än ett slägte. Uti öfriga Europa 

 förekommer ännu ett, hvilket saknar oceller. 



1. Slägtet: RAPHIDIA Lin. 



(Ormsländor). 



Antennerna minst två tredjedelar kortare än fram vingarne. Labrum liten, nästan 

 qvadratisk. Labium längre än bred. Abdomen temligen lång, hos hannen smärt, hos 

 honan robust och försedd med en lång äggläggningsslida, som består af två, på tvären 

 strierade lameller hvilka hvardera sluta i en vårta. Vingarne ofärgade glaslika, nästan 

 likformiga. Vingnerverne tydliga, men ej synnerligen grofva. Pterostigma tydligen 

 afskiklt och annorlunda färgadt än vingen. Tarsernas tredje led, som är tvåflikig, döl- 

 jer nästan helt och hållet den fjerde, som är normal. 



Larven lefver fritt under trädbark eller sådan mossa, som växer på träd. Dess 

 hufvud är aflångt fyrsidigt och liksom den nästan likformiga prothorax hornartadt, 

 brunt. Mesothorax och Metathorax äro smala, bredare än långa, mjuka. Mandiblerna 

 starkt tandade. Maxillerna sammanvuxna med hjelmen. Ocellerna sju på hvardera si- 

 dan. Abdomen långsträckt och lancettformig, utan ändborst och gältrådar, merendels 

 brun med hvita långstreck. Antennerna korta, treledade. Fötterna fyrledade, fina och 

 korta. Larven lefver af insekter och larver. 



Pupan liknar till formen mera den fullbildade insekten och könskilnaden är redan 

 hos henne tydlig. Den hvilar utan kokong i en cell, som af larven blifvit bildad i 

 barken på ett träd. Härifrån utgår hon kort före förvandlingsögonblicket och vandrar 

 omkring till dess hon finner en för sig passande plats, då huden brister längs ryggen 

 och imago framkommer. Aggen läggas i barkspringor. 



Hos den fullbildade insekten äro meso- och metathorax nästan lika, transversela, 

 mycket bredare än prothorax, hvars sidokanter äro starkt nedböjda och i främre delen 

 helt och hållet omslagna, så att prothorax här synes undertill vara nästan helt och 

 hållet insvept i dessa. Tarsernas första led är lång. Vingarne glaslika. På båda pa- 

 ren förenar sig subcostalnerven med costalnerven kort förr än denna senare hinner 

 pterostigma, hvarest således costalfältet spetsigt slutas. Detta vingfält är vid vingbasen 

 smalt, men vidgar sig temligen genast, men är bredast innanföre midten af vingen. 

 Det genomskäres af flera tvärnerver, hvilka till antalet äro mycket olika hos de olika 

 arterna, men likväl alla enkla och räta, samt något snedgående. Mycket sällan är 

 en och annan af dem gafflad. Subcostalfältet är smalt och genomlöper nästan hela 

 vingens längd. Mot slutet af detta fält och i detsamma är pterostigma beläget, hvilket 

 är tydligt afskiklt, annorlunda färgadt än öfriga vingen, har olika form hos de olika 

 arterna och är genomskuret af flera eller färre snedgående tvärnerver. Utom dessa 

 tvärnerver finnas i subcostalfältet ej mer än en tvärnerv, hvilken är rät, enkel, och be- 

 lägen ungefär midt emellan pterostigma och vingbasen. Radialgrenen, som utlöper i 

 vingkanten strax framom vingspetsen och der har några smärre grenar, är för öfrigt 

 enkel, men från honom utgå tvänne subradialgrenar, hvilka, sedan de i disken upplöst 



