SKANDINAVIENS NEUROPTERA. 67 



tionen är hos detta slägte mera distinct och närmar sig mycket Trichopterernas och 

 Lepidopterernas. På framvingarne delar sig främre nervstammen i trenne längre grenar, 

 af hvilka den främre är radialgrenen och utlöper i framkanten utanföre pterostigma; 

 den andra utgöres af subradial- och carpal-grenarne, af hvilka den förre är delad i 2 

 eller 3 smärre, som utlöpa i framkanten, men den senare är enkel och utlöper i ving- 

 spetsen; den tredje åter utgöres af metacarpal- och sesamoid-grenarna, hvilka båda äro 

 enkla, längre än de närmast föregående och utlöpa i utkanten. Bakre nervstammen 

 delar sig utanföre det tydligt afskilda, men smala, mot vingbasen starkt tillspetsade 

 diskfältet i tvänne grenar, hvaraf den främre är glenoidalgrenen och den bakre styloid- 

 grenen. Bakom dessa och innanföre diskfältets slut utgå från bakre nervstammen 

 tvänne, vid roten med hvarandra temligen långt förenade ulnargrenar. Den egentliga 

 subulnargrenen utgör här en sjelfstänclig nerv, som kominer från vingbasen och strax 

 derefter delar sig i tvänne långa grenar. 3—4 dorsalnerver finnas. Bakvingarnes ner- 

 ver likna framvingarnes, men här är den egentliga subulnargrenen ej en sjelfstänclig 

 nerv, utan en enkel, ej delad gren af bakre nervstammen och radialgrenen är i spetsen 

 tvågrenig, hvilkens båda grenar innesluta pterostigma. På framvingarne finnas i när- 

 heten af vingspetsen en rad af omkring 4 tvärnerver; innanföre denna en oregelbunden 

 rad af omkring 6; derefter nära inkanten 2:ne tvärnerver; sedan tvärt öfver disken en 

 rad af 4 — 5 och närmare vingbasen 4, och vid sjelfva vingbasen 2 — 3 tvärnerver. På 

 bakvingarne äro dessa tvärnerver nästan såsom på bakvingarne. 



Abdomen är långsträckt, utåt afsmalnande. Andra segmentet är stundom ofvan- 

 till bakåt förlängdt; det femte är aflångt och något tillspetsadt. Hos hannen äro de 

 tre sista segmenten hornartade och till formen aldeles olika de öfriga. De två första 

 af dessa segment äro mer eller mindre koniska, men det sista är uppsväldt, äggfor- 

 migt och slutar med en tång, hvars båda grenar äro på inre sidan oregelbundet tan- 

 dade. På undre sidan af samma segment finnas två långa bihang, som komma från 

 basen, och emellan dessa varsnar man tagglika utskott, sannolikt utgörande penisslidan. 

 Hos honan äro abdomens trenne sista segment smärtare än de öfriga, bildande ett 

 slags äggläggningsrör, och bäras icke såsom hos hannen uppåtböjda. Det sista har två 

 divergerande, ledade bihang. 



De fullbiklade insekterna uppehålla sig i trädgårdar, skogar och lundar såväl 

 bland barrträd som löfträd, der de lefva af andra insekter, särdeles af mjukskaliga, 

 hvilka de fånga och utsuga. Då de äta, hålla de sitt rof mellan fötterna under det 

 de sjelfva sitta på ett blad eller en gren, sällan på blotta marken. 



Hithörande arters larvtillstånd och metamorphos hafva af Brauer blifvit om- 

 ständligt beskrifne i Sitzb. Akad. Wissensch. i Wien 1851 och i Verhandl. Zool. Bot. 

 Gesellsch. i Wien 1863. Han födde imagines med animaliska ämnen och på det sättet 

 lefde de i fångenskapen omkring en månads tid, men de som dogo uppåtos strax af 

 kamraterna. Några dagar efter parningen lade honan sina 'ågg, högst tolf till antalet, 

 i hopar på fuktig jord, der hon omgaf dem med en slemmig vätska. Aggen voro först 

 hvita, sedan gulgråa, och på ytan tecknade ined nätformiga ribbor. Larverna kläcktes 

 efter åtta dagars förlopp. Strax efter kläckningen äro de hvita med svarta ögon, men 

 blifva snart gråa. De likna redan den fullvuxna larven, men hafva tjockare antenner, 



