SKANDINAVIENS NEUROPTEEA. 69 



gräfver dock mycket långsamt i jorden, men löper baklänges mycket fort. Då den vid- 

 röres, rullar den sig tillsamman och ställer sig död. Den blir fullvuxen på en månads 

 tid och gräfver sig sedan djupare ned i jorden, urhålkar der i en liten jordklimp åt 

 sig en oval cell, hvarest den under flera månaders tid förblir oförvandlad innan meta- 

 morphosen till pupa försiggår. I detta tillstånd krymper den samman till hälften af 

 sin förra längd, tilltager i tjocklek och kroppens ända böjes något mot ryggen. Om 

 den då uttages rörer den sig väl, men kan ej gå. Borsten på de 3 sista segmen- 

 ten äro då delvis afbrutna. 



1. PANORPA COMMUNIS Lin. 



Vingarne genomskinliga, ofärgade, med svarta fläckar, som bilda åtminstone ett 



tvärband utanföre midten. Vingspetsarne bredt svartaktiga med genomskinliga fläckar. 



Hannens femte abdominalsegment längre än det sjette, cylindriskt, smalare bakåt och 



der tvärhugget. Analbihangen långa, håriga, helt och hållet cylindriska, längst skilda 



från h varandra på midten. Honans femte analsegment undertill svart, i bakre kanten 



gult; de tre sista analsegmenten korta, det mellersta af dem kortast. Framvingarnes 



subcostalnerv räcker till pterostigma. L. e. vingsp. omkr. 1 tum. 



Panorpa communis Lin., F. S. 384; S. N. II. 915. 2; Fabr., E. S. II. 97. 1; Kéaum.. Ins. 4. t. 8. 

 f. 9; De Geer, Ins. 2. t. 24. 25. f. 1—4; Panz., Faun. 40. f. 10; Leach, Zool. 

 Miscell. II. 98. t. 94. f. 2; Steph., 111. 6. 52; Klug, Panorp. 22. 1; Zett., Ins. 

 Lapp. 1047. var. a.; Bamb., Neuropt. 328. 1; Brauer, Neur. Austr. 36. f. 17; 

 Hag., Ent. Ann. 1858. 32; M'Lachl., Träns. Ent. Soc. 1868. 214. 1. t. XI. f. 6. 6a; 

 Träns. Ent. Soc. 1869. I. 63. 3. t. 4. f. 3. 



Arten förekommer allmänt under sommarmånaderna (Maj — September) uti skogar 

 och trädgårdar ända upp i Lappmarkerna, men huru högt den egentligen går mot nor- 

 den är ännu ej med visshet utrönt. Den finnes äfven i Norge, der den, utom på 

 andra ställen, blifvit af Prof. Zetterstedt fångad vid Thynaess i Levanger. Sitt rof 

 uppsöker den flitigt bland gräs och buskar. 



Beskr. Antennerna långa, svarta, med ljust kastaniebruna basleder. Panna och näbb kastaniebruna, den 

 senare med 2 längsgående svarta streck, hvilka likväl stundom saknas. Hjessan svart med mörk kastaniebrun 

 teckning närmast ögonen. Prothorax svart, kantad med gult. Thorax för öfrigt svart, i midten tecknad med 

 gult. Bröstet gult. Fötterna gråaktigt gula med svarta tornar och ljusbruna sporrar på tibierna samt svart- 

 bruna ledfbgningar på tarserna. Klornas tänder långa och starka. Abdomens fem första segment svarta, i 

 bakre kanten gula, samt i sidorna prydda med större eller mindre gula tresidiga fläckar. Hannens andra seg- 

 ment är ofvantill föga utdraget öfver det tredje; femte segmentet är långt, längre än hvardera af de föregående 

 och längre än det sjette, cylindriskt-koniskt, smalare bakåt och der aldeles tvärt, utan någon inskärning i den 

 smalt gula bakre kanten; det sjette är koniskt, mycket smalare än det femte och smalast vid basen, ljust kasta- 

 niebrunt, ofvantill med en större svart fläck nära bakre kanten; det sjunde liknar det förra till färgen och nä- 

 stan äfven till formen, men är något kortare; det sista segmentet är ljust kastaniebrunt, starkt sväldt, äggfor- 

 migt; tångens båda grenar korsa hvarandra och analbihangen äro långa, hårbevuxna, helt och hållet cylindriska, 

 vid bas och spets hvarandra närstående, men på midten temligen långt åtskilda; deras spetsar äro svarta. Ho- 

 nans tre sista abdominalsegment äro mer eller mindre ljust kastaniebruna, till formen smärta och korta, det 

 mellersta kortast; analbihangen svarta, i spetsarna divergerande och utåtkrökta. Vingarne äro genomskinliga, 

 glaslika, färglösa med svarta teckningar, hvilka till antal och ställning mycket variera, men alltid bilda utanföre 

 vingens midt ett sammanhängande, vågigt tvärband, som sträcker sig från pterostigma till vingens inkant, der 

 subulnargrenen har sitt utlopp. Vingspetsen är också alltid bredt svart, i synnerhet mot vingens inkant försedd 

 med flera genomskinliga glaslika fläckar. Utom nu uppgifna teckningar finnas vanligen flera eller färre (2 — 4), 

 större eller mindre svarta, fläckar mellan vingbasen och tvärbandet, af hvilka en står nära vingbasen, 2 i vin- 

 gens framkant och en i dess inkant; två af dessa bilda ofta ett ytterligare tvärband. Stundom saknas likväl 



