70 H. D. J. WALLENGREN, 



dessa fläckar helt och hållet, eller antydas de endast genom små, nästan omärkliga punkter. Pterostigma är 

 otydligt, gulaktigt. Längduerverna äro svarta, men en del af tvärnerverna bleka. Framvingarnes subcostalnerv 

 räcker nästan ända till pterostigma. 



2. PANORPA GERMANICA Lin. 



Viijo-arne genomskinliga med grönaktigt brun teint samt svartbruna fläckar, som 

 icke bilda tvärband. Vingspetsarna smalt svartbruna. Hannens femte abdominalseg- 

 ment knapt längre än det sjette, nästan jemnbredt, baktill tvärhugget. Analbihangen 

 korta, platta, i spetsen utvidgade och tvära. Honans femte analsegment undertill svart, 

 i bakre kanten gult och de tre sista analsegmenten starkt ludna, de två första af dem 

 breda och nästan lika långa, det sista längst och smalast. Framvingarnes subcostalnerv 

 räcker till pterostigma. L. e. vingsp. omkr. ^ tum. 



Panorpa germanica Lin., S. N. II. 916. 2; Fabr., E. S. II. 97. 2; Eamb., Neuropt. 329. 3; Hagen, 

 Ent. Ann. 1858. 32; Ent. Zeit. 1850; M'Lachl., Träns. Ent Soc. 1868. 215. t. 

 11. f. 7. 7a. ; Träns. Ent. Soc. 1869. 64. 4. t. 4. f. 4. 



Panorpa affinis Leach, Zool. Miscell. II. 98. t. 94. f. 2; Steph., 111. VI. 52. 



Panorpa apicalis Steph., 111. VI. 52. 



Panorpa monta?ia Bratjer, Neur. Austr. 36. 



Panorpa communis Kiug, Panorpat. 22; Zett., Ins. Lapp. 1047. var. b. 



Anm. Af denna art förefinnas ännu Linnés originalexemplar, med hans egen handstil betecknadt 

 såsom P. germanica. 



Var. a. Vingame nästan utan alla fläckar. 



Arten är sällsyntare än föregående och uppehåller sig bland buskar och träd icke 

 blott på sidländtare ställen utan äfven pä backar och bergshöjder. I Skåne träffar man 

 den mera sparsamt, men i Blekinge och öfriga Sveriges provinser tyckes den vara all- 

 männare. Huru högt den går mot norden är ännu ej kändt, men i Norge är den af 

 Prof. Zetteestedt funnen på samma ställe som föregående. Varieteten träffas sällsynt 

 bland den vanliga. Af Prof. Zetterstedt är den hemförd från Thynaäss i Levanger 

 och Garnasss i Vandalen, allt i Norge. Flygtiden är den samma som för föregå- 

 ende art. 



Beshr. Antennerna långa, mörkt svartbruna, med gula basleder. Panna och näbb gulbruna, strax nedan- 

 om antennerna svarta; den senare med två otydliga, brunaktiga långstreck. Hjessan kastaniebrun, i midten 

 svart. Prothorax svartbrun, baktill och på sidorna gul. Thorax för öfrigt svart och i midten gul. Bröstet 

 gult. Fötterna gråaktigt gula, med svarta tornar och gulaktiga sporrar på tibierna samt svarta ledfogningar på 

 farserna. Klornas tänder kortare och färre till antalet än hos förra arten. Abdomens fem första segment 

 svarta, i bakre kanten gula, samt i sidorna prydda med större eller mindre gula, tresidiga fläckar. Hannens 

 andra segment i midten på ryggen utdraget i en flik, som skjuter något in på det tredje ; femte segmentet 

 längre än de två närmast föregående, men ej längre än det sjette, nästan jemnbredt, baktill aldeles tvärt, utan 

 någon inskärning i den bredt gula bakre kanten; det sjette är koniskt, mycket smalare än det femte, smalast 

 vid basen, gulbrunt, ofvantill med en mindre svart fläck nära bakre kanten; det sjunde liknar det förra till fär- 

 gen och nästan äfven till formen, men är mycket kortare; det sista segmentet är gulbrunt, kort, starkt sväldt, 

 äggformigt; tångens båda grenar äro kortare än hos föregående art och de håriga analbihangen äro likaledes 

 kortare, men platta, utåt bredare och i spetsen tvära, samt bibehålla utåt hela längden nästan samma afstånd 

 från hvarandra och äro ofta till färgen svarta. Honans tre sista abdominalsegment äro starkt ludna, mer eller 

 mindre gulbruna, de två första breda och nästan af samma längd, det sista smärtare och längre än hvartdera af 

 de öfriga; analbihangen svarta, i spetsarna divergerande och utåtkrökta. Vingarne äro genomskinliga med grön- 

 aktigt brun teint och svartbruna fläckar, hvilka till antal och ställning mycket variera, men aldrig bilda några 

 tvärband. Nästan alltid finnes vid pterostigma en större eller mindre kort fläck och vid subulnargrenens utlopp 

 en annan; emellan båda dessa finnes i vingarnes disk stundom en tredje samt sedan mot vingbasen 2 — 6 min- 

 dre; dock saknas stundom flera eller färre af dessa och stundom alla, utom den vid pterostigma, eller antydas 



