22 P. J- HEL L BOM, 



I följd af denna ofullständiga kännedom om de närgränsande landskapernas laf- 

 vegetation kan ej heller den högst intressanta frågan, hvilka nordliga eller sydliga ar- 

 ter mötas i Nerike såsom ett centralt landskap, nöjaktigt besvaras och detta gäller i 

 ännu högre grad om de vestliga och östliga. Endast några få fakta kunna i båda 

 dessa afseenden angifvas. Så torde t. ex. Thelotrema lepadinum, Gyalecta truncigena och 

 bryophaga, Lecanora serupulosa, Biatora quernea och Pyrenula nitida i Nerike hafva sin 

 nordliga gräns, liksom Xanthoria elegans, Parmelia lanata, Lecanora frustulosa, Gyro- 

 phora cylinärica och Biatora fuscescens sin sydliga. Utom de 5 sistnämde rent alpinska 

 arterna nedstiga hit från fjellen Cetraria nivalis och cucullata, JSfephroma arcticum, Pelti- 

 gera scabrosa, Psora atrorufa m. fl., hvilka dock dels förekomma dels torde träffas i 

 ännu sydligare trakter. De utmärktare Sticta-artema, hvilka förekomma i södra och 

 sydvestliga Sverige, saknas här alldeles, dock träffas ej så sällsynt Parmelia aleurites, 

 hvilken förut ansetts höra under samma kategori som dessa. 



Deremot känner man med temli°; visshet, hvilka arter hitintills blifvit funna en- 

 dast i Nerike samt hvilka inom Skandinavien der först blifvit upptäckta, om de också 

 sedan blifvit anmärkta äfven på andra ställen. Gotlands lafvegetation är äfven så full- 

 ständigt bekant, att den med anspråk på tillförlitlighet kan medgifva en jemförelse med 

 Nerikes kalktrakter. Det synes derföre ej olämpligt att underkasta lafvegetationen i 

 Nerike en skärskådning från dessa båda synpunkter. 



A. För Nerike egendomliga, inom Skandinavien derstädes först upptäckta, 



eller eljest sällsynta lafarter. 



Nerike har uti Lichenologien inga gamla anor. Ingen af våra äldre, utmärktare 

 Lichenologer synes, att döma af deras skrifter, hafva besökt detta landskap eller haft 

 sig något bekant om dess lafvegetation. Det är först under det sista decenniet som 

 det börjat närmare undersökas i detta afseende. Det oaktadt äro de bidrag, som nämda 

 provins lemnat till Skandinaviens lafflora af den betydenhet, att de synas med fullt 

 skäl böra på ett ställe sammanföras. 



De för Nerike egendomliga arterna må intaga första rummet. Såvidt till min 

 kunskap kommit, hafva de, med högst få undantag, hvilka på tillbörligt ställe skola an- 

 gifvas, ingenstädes utom Nerike anträffats. Enär de i olika tidskrifter och af olika 

 personer blifvit beskrifna, torde det ej vara olämpligt att här äfven anföra deras dia- 

 gnoser. Deras förekomst inom Nerike samt de kritiska anmärkningar jag anser mig 

 befogad framställa rörande hvarje serskild art, torde lämpligast böra förläggas till den 

 speciella afdelningen. 



Scalidium opMosporum Hellb. in Vet.-Ak. Förh. 1867 p. 269. 

 Thallus tenuissimus 1. vix ullus, disperse granulosus, cinerascenti-atrovirens (hu- 

 miclus dilute virescens), hypothallo nigro 1. indistincto. Åpothecia aterrima (humida 

 plerumque livida, nigromarginata), priino plana sessiiia, margine tenuissimo subnitidulo 

 cincta, dein podicellata, cephaloidea 1. pileiformia, srepe symphycarpea. Hypothecium 

 incoloratum; gelatina hymensea jodo intense caerulescens. Sporse in ascis cuneato- 



