OM NERIKES LAF VEGETATION. 39 



Fam. 3, Peltigerei. 



8. NEPHROMA Ach. 



1. N. arcticum (L.). — Körb. Par. p. 22. 



På marken bland mossa och på mossbeklädda bergväggar söder om Örebro i 

 närheten af Sommarro vid foten af bergåsen på östra sidan om vägen, vid Marken i 

 Kihls socken, Sjömo i Götlnnda, Tarstaborg i Sköllersta, Svennevad på klippor mot 

 Sottern och söder om Askersund vid vägen till Aspa bruk. 



2. N. tomentosum (Hoffm.). — Körb. Syst. p, 56, Par. p. 23. 



På träd här och der t. ex. vid sjön Tisaren på rönn, i Gropdalen på gränsen 

 mellan Hallsberg och Lerbäck, Götbinda socken på Hamrarne, vid Stenkullen i Asker- 

 sunds landsförsamling, Snaflunda socken. 



3. N. papyraceum (Hoffm.). — N. laevigatum Körb. Syst. p. 55, Par. p. 23. 

 (i sorediatum (Sch^er.) 



På träd och sten t. ex. vid Lugnet söder om Örebro, Almby, St. Mellösa, Len- 

 näs, Pålsboda i Sköllersta, Svennevad, Hallsberg vid Tisaren, Svarta i Qvistbro, Hjul- 

 åsen i Tysslinge, Hammar flerstädes samt på Asp- och Rökneöarna i Wettern. 



9. PELTIGERA Hoffm. 



1. P. aphthosa (L.). — Körb. Syst. p. 58, Par. p. 23. 



På marken och mossbeklädda stenar i skogstrakter allmän t. ex. Örebro, Almby, 

 St. Mellösa, Hammar, Snaflunda. 



2. P. malacea Ach. — Körb. Syst. p. 57, Par. p. 23. 



[i crispa (Wnbg). — P. malacea * ulophylla Körb. 1. c. 



På marken och på stenar bland mossa temligen allmän, ehuru ingenstädes ymnig 

 t. ex. Örebro, St. Mellösa, Dimbo i Lennäs. lilla Aspön i Wettern, stora Röknen i 

 Wettern i gamla mossbeväxta sandstensbrott o. s. v. ; (i anmärkt i Hammar på flera 

 ställen, lilla Aspön i Wettern, Pålsboda i Sköllersta &c. 



3. P. canina (L.). — Körb. Syst. p. 58, Par. p. 23. 

 På mossbetäckta stenar och på marken allmän. 



På thallus af denna och följande art förekommer icke sällan parasitlafven Scutida 

 Wallrothii Tul. — Körb. Par. p. 454. 



4. P. rufescens (Neck.) Pr. — Körb. Syst. p. 59, Par. p. 24. 



På klippor och trädrötter, torra mossbeväxta ängar &c, samt på samma lokaler 

 som föregående, från hvilken den endast med svårighet kan skiljas. De utmärkande 

 karaktererna ss. bålens tjocklek och styfhet, de smalare och längre flikarne &c visa sig 

 föga constanta, så att man beträffande mindre utvecklade former är villrådig, till hvil- 

 kendera arten de rätteligen böra hänföras, hvadan dennas arträtt med skäl torde kunna 

 ifrågasättas. 



