6 G. Q. SAKS, 



ved imidlertid maa bema3rkes, at det ikke er saa ganske sikkert, at alle med dette 

 Navn betegnede Former virkelig höre herhen. 



Kropsformen er hos de herhen hörende Arter ialmindelighed temmelig underssel- 

 si°- ialfald hos Hunnerne. Forkroppen er meget skarpt afsat fra den spinkle Bagkrop 

 og temmelig opbla3st isåar hos de aagbaarende Hunner (cfr. Fig. 1) samt visende en mere 

 eller mindre fuldstamdig aagdannet Form med den störste Brede ialmindelighed paa 

 Midten og baade fortil og bagtil jevnt afsmalnende. 



Rygshjoldet, der hos de forskjellige Arter indtager en större eller mindre Del af 

 Forkroppen, danner hos naarvasrende Slaagt ligesom hos alle Cumaceer överalt den 

 umiddelbare Kropsva?g, uden paa noget Sted at hvaelye sig ud över tydeligt dannede 

 Sea'iuenter. Det er ialmindelio-hed af keo-ledannet Form, fortil mere eller mindre stserkt 

 nedad heldende, med de nedre Kanter stserkt bueformigt böiede og i sin forreste Halv- 

 part, hos enkelte Arter endog i sin hele Lamgde, fint tandede. Dets bageste Rand er 

 mere eller mindre tydeligt haavet i Form af en transversal, isåar i sin överste Del stserkt 

 fremstaaende Fold eller Kjol. Fortil afsmalnes Rygskjoldet hurtigt, idet saavel de övre 

 som nedre Kanter convergere sammen i Midtlinien, os; ender i en mere eller mindre 

 udviklet tilspidset trianguker Fortsats, det saakaldte Rostrum. Allerede Kröyer har 

 imidlertid paavist, at dette Rostrum ikke svarer til, hvad vi benaavne saaledes hos de 

 höiere Crustaceer (Decapoderne), men at det dannes af de excessivt udviklede forreste 

 Sidehjörner af Rygskjoldet, der fra hver Side stöde sammen i Midten föran den egent- 

 lige Panderand og la?gge sig med sin ene Kant ta^t sammen uden imidlertid nogensinde 

 at forvoxe med hinanden. Sees Rygskjoldet ofvenfra, bemaarkes nemlig (cfr. Fig. 21), 

 at dette saakaldte Rostrum ved en meget smal longitudinal Spalte er klövet i hele sin 

 Lamgde i 2 symetriske Halvdelc. Denne Spalte deler sig bagtil i 2 divergerende Grene, 

 der omskrive en naasten halvcirkelformigt tilrundet median Lob (a), som betegner den 

 egentlige, ligeledes aldrig med Sidedelene forvoxne Pandedel af Rygskjoldet; fortil ender 

 denne Lob i en liden mamilleformig, i Vinkelen mellem de 2 Sidespalter indgribende 

 tilrundet Knude (b), hvor det enkle i sin Bygning meget ufuldkomue Öie, naar et saa- 

 dant er tilstede, har sin Pläds. Som ovenfor anfört er det kun med den ene Rand at de 

 Rostrum dannende Sidehjörner af Rygskjoldet (c) stöde umiddelbart sammen; den an- 

 den Rand rager derimod frit ud til hver Side. Rostruin faar derved Udseende af en 

 oventil convex, nedentil concav triangulser Plade, der hvaelver sig ud över Basis af 

 Antennerne, fra hvilke det imidlertid er adskilt ved en temmelig vid cirkelformig Aab- 

 ning, der förer directe ind i den forreste Del af Kropscaviteten, og hvorigjennem den 

 i Förbindelse med Gjelleapparatet staaende membranöse Tub skydes frem, naar Dyret 

 »aander» (cfr. Fig. 42 og 43). Rygskjoldets frie Siderande, der fortil danne en som of- 

 test utydelig stump Vinkel inden de gaa över i Rostrum, böie sig paa Bugsiden i sin 

 forreste Del staarkt indad, kun efterladende her et temmelig smalt Rum i Midten for 

 Antennerne og Munddelene (cfr. Fig. 22, 24). Til Siderne af disse danner Rygskjoldet 

 en tydelig Duplicatur, idet det indenfor Siderandene pludselig böier sig om og fort- 

 sätter sig under en spids Vinkel endnu et Stykke i Retningen opad, hvorved der 

 indvendigt dannes paa hver Side en längs Siderandene löbende temmelig voluminös 



