BESKE. AF DE PAA F R E G. JOSEPHINES EXPEDITION FUNDNE CUMACEEE. V 



Svöbe hos andre Crustaceer, den kortere nedre for homolog med den indre. Den för- 

 ste (a), der neppe nogensinde opnaar mere end Pedunkelens halve Lsengde, er särdeles 

 tynd og hos Hunnerne altid bestaaende af 4 Led, hvoraf det sidste er särdeles lidet 

 og af konisk Form, inedens de 3 övrige ere cylindriske og omtrent af ens La3iigde. 

 Af de simple Fölebörster findes her kun et ringe Antal; derimod udmgerker denne 

 Svöbe sig ved 2 sasrdeles länge, eiendommelige, baandformige, i talrige korte Segmenter 

 (e) afdelte tandre Vedhseng, hvoraf et udgaar fra Enden af nrestsidste Led, det andet 

 fra Midten af sidste Led. Disse Vedhfeng svare aabenbart til de saakaldte Lugte- 

 papiller hos andre Crustaceer, og da disse altid kun have sin Pläds paa den ydre Svöbe, 

 kan man alene af denne Grund med Sikkerhed slutte, at denne Svöbe maa svare til den 

 ydre. Den nedre eller indre Svöbe (b) er neppe halvt saa läng som den anden og be- 

 staaende af 3 Led, hvoraf det 2det er lsengst., Det lille sidste Led ender med en Del 

 simple Börster, hvoraf en tennnelig läng og er desforuden ligesom na^stsidste Led for- 

 synet med en enkelt Hörebörste. 



De nedre Antenner (Fig. 5, 24 a 2 ), der ere faistede til hver Side nar Basis af de 

 övre Antenner til samme Chitinliste, ere hos Hunnerne af ngervasrende Slsegt mindre 

 rudimentsere end hos de fleste övrige Cumaceer, men dog långt kortere end de övre. 

 De bestaa af en enkelt temmelig plump, cylindrisk, mod Enden noget afsmalnende 

 "Stamme, der er delt i 5 t}'delige Led. De 3 förste af desse Led basre hvert nser En- 

 den i den forreste Kant en läng og stasrk fortilrettet ta?t haaret Borste; na?stsidste Led 

 er forsynet med en lignende men betydeligt kortere Borste, og det ineget lille koniske 

 sidste Led ender med en Borste nsesten af samme Störrelse som paa de 3 förste. Disse 

 Antenner, der ere rettede lige ud til hver Side, da?kkes oventil fuldstamdigt af Ryg- 

 skjoldet og ere derfor kun sj^nlige naar Dyret sees nedenfra. 



Overlceben (Fig. 53 b) danner en forholdsvis temmelig liden afrundet, i Midten 

 svagt udrandet og cilieret Lob, der udgaar taet bag Antennernes Insertion som en 

 umiddelbar Fortsa^ttelse af Antennalsegmentet. 



Underlceben (Fig. 7, 54) er betydölig större, dybt tveklöftet, eller gaaende ud i 2 

 tilrundede membranöse Lober, der i den indre Kant ere forsynede med korte og stive 

 Haar og paa det forreste Hjörne med en liden konisk tandet Fortsats (Fig. 7 a). Disse 

 Lober synes til en vis Grad at vaefe beva^gelige, idet de kunne naarmes og fjernes fra 

 hinanden. Basis af Underkeben overgaar umiddelbart i den ventrale Kropsvasg, som 

 her viser et temmelig compliceret System af Chitinlister, der danne Insertionspunkterne 

 for de 2 Par Maxiller. 



Mandibleme (Fig. 6) ere af temmelig smal og langstrakt Form, helt igjennem 

 incrusterede og af en meget haard men spröd og let brrekkelig Consistens. De optages 

 fuldstasndigt indenfor Rygskjoldet og have en skraat vertikal Retning, idet deres övre 

 spids udlöbende Ende articulerer med Rygskjoldets Inderside just paa det Punkt, hvor 

 de den mediane Lob eller Pandedelen omskrivende Sidespalter ende, medens Endedelen 

 er rettet skraat nedad og fortil (vide Fig. 42 M). Det egentlige Corpus af Mandiblerne 

 (a) er af regelmässig kiledannet Form og viser udvendigt en eiendommelig regelma3ssig 

 Reticulering i firkantede Feldt; indad har det som saBdvanligt en dyb Indhuling, hvori 



9 



K. Vet. Akail. H.indl. B. 9. K:o 13. " 



