BESKR. AF DE PAA FREG. JOSEPHINES EXPEDITION EUNDNE CUMACEEE. 13 



kjölformigt freinstaaende (vide Fig. Il 1 ), inedens den övre Flade (vide Fig. 11) viser en 

 tilsvarende dyb Indhuling, hvori den egentlige Gjelle har sin Pläds. Denne sidste (b) 

 dannes af et särskilt tyndt ligesom spongiöst Blad, der med sin ene Rand er fsestet 

 til den indre (ikke ydre, sorn Dohkn angiver) Kant af den ovenomtalte Plade, samt 

 retter sig lige udad, idet det rager frit frem i den af hin dannede övre Hnlhed. Dette 

 Blad er (cfr. Fig. 13) naasten överalt af samme Brede og ender i kort Afstand fra den 

 hageformige Endeflig nassten lige afskaaret. Til dets frie ydre, noget fort}'kkede og 

 mere eller mindre tydeligt spiralt böiede Rand ere de enkelte Gjelleelementer faastede 

 Side ved Side i Form af langstrakte fingerformige Saakke, der hos enkelte Arter blive 

 mere sammentrykte og ofte isasr hos Hannerne antage Formen af ovale Smaablade. 

 Disse Gjellestekke ere i den forreste Del staarkest udviklede, fortilrettede og staa her 

 sammen nsesten i en Halvkreds (cfr. Fig. 11, 55), idet den frie Rand af Bladet her 

 danner en meget staark Böining; bagtil aftage de lidt efter lidt i Störrelse og ere mere 

 rettede ud til Siderne, indtil de i den bageste Del blive ganske rudimentagre, kun dan- 

 nende smaa utydelige Knuder. Ligeoverfor Gjellen udgaar endnu constant fra Bunden 

 af Gjelleap paratets Hulhed en enkelt meget stor fortil rettet Gjellessek (c). Fortil ud- 

 gaar som en umiddelbar Fortssettelse af Gjelleapparatets Plade en temmelig staark vre- 

 den baandformig Streng af tydelig muskulös Natur (d), der kegger sig paa hver Side 

 tast ind mod Rygskjoldets Sidekanter, indtagende den ved dettes indre Duplicatur frem- 

 komne Halvkanal, og udvider sig iEnden til en triangulär, temmelig fast og noget in- 

 crusteret Plade (e), der med sin indre lige Kant laagger sig ta3t ind mod den tilsva- 

 rende paa den anden Side. Disse 2 Plader, der saaledes tilsammen vise en lignende 

 Form som Rostrum, kunne skydes frem af Rygskjoldet igjennem den för omtalte cirkel- 

 formige Aabning inellem Rostrum og Basis af Antennerne, og danne saaledes sammen 

 med Rostrum en fuldstamdig sluttet konisk Tub, hvoi^igjennem det ved Gjelleapparatets 

 Bevaagelser i den forreste Del af Kropscaviteten indladte Vand tinder sin Udgang. Den 

 ydre Kant af enhver af disse Plader fortsaätter sig endnu i en saardeles tynd og vand- 

 klar Membran, der böier sig ind mod den tilsvarende paa den anden Side og saaledes 

 endnu fortsaätter den omtalte Egestionstub et godt Stykke. Nytten af denne Inclret- 

 ning vil man snart overbevise sig om ved at iagttage det levende Dyr. Under Gjelle- 

 apparatets Bevaagelser raakker denne gjenneinsigtige Fortsaättelse af Egestionstuben långt 

 frem föran Enden af Rostrum (cfr. Fig. 42 — 43) og höides ganske ubevaagelig i denne 

 Stilling saalajnge de taktmaassige Svingninger af Gjelleapparatet vedvare. Herunder be- 

 maarker man, hvorledes Vandet, hver Gäng Gjelleapparatet bevaager sig fortil, med 

 Kraft bliver udstödt fra Spidsen af denne Tub; hver Gäng det derimod bevaager sig 

 tilbage, tilslutter den spaltformige Aabning af Tuben sig af sig selv ved Membranens 

 Elasticitet, idet dens Kanter lsegge sig i fiere Folder og klemmes staärkt ind mod hin- 

 anden. Vandet hindres herved fra at strömme ind den samme Vei, hvorimod det fm- 

 der uhindret Adgang til Kropscaviteten gjennem de til Siderne af Maxillerne beliggende 

 Ingestionsaabninger, som efter sin Tour tillukkes hver Gäng Gjelleapparatet bevaager 

 sig fortil. Fuldkommen ligedant har jeg fundet Forholdet foruclen hos naarvgerende 

 Slaagt hos fölgende andre Cumaceslaagter: Leptostylis, Leucon. Eudorella, Cumella, Peta- 

 lopus og Campylaspis. Hos andre Cumaceer, deriblandt hos den egentlige Slsegt Cania, 



