BESKR. AF DE PAA FREG. JOSEPHINES EXPEDITION FUNDNE CUMACEER. 15 



3:die Par Kjcevefödder (Fig. 15, Fig. 23, 24 mp 3 ) ere igjen betydeligt baade 

 större og stserkere byggede end det foregaaencle Par og daskker ialmindelighed mere 

 eller mindre fuldstsendigt alle övrige Munddele nedentil. De udspringe långt adskilte 

 fra hinanden nasr de bagre Sidebjörner af Rygskjoldet, men böie sig derpaa hurtigt 

 ind mod hinanden, saa at de i Störsteparten af sin Lamgde ligge ta3t ind mod hinan- 

 den, idet de temmelig nöiagtigt fölge det bugtede Förlöb af Rygskjoldets frie Sidekanter. 

 Dette Par Kjaavefödder er de eneste Munddele, der naar Dyret sees fra Siden råge 

 lidt frem uiniddelbart nedenfor Rygskjoldet (cfr. Fig. 1, 3, 50 etc); alle de övrige 

 Munddele ligge skjulte indenfor den dybe Rende, der dannes ved de stsekt indbugtede 

 Sidekanter af Rygskjoldet. De bestaa ligesom foregaaende Par af 6 tydelige Led. Af 

 disse er det l:ste särdeles stort, ialmindelighed fiere Gange saa långt som alle de övrige 

 tilsammen, pladeformigt, naasten överalt af ens Brede eller noget udvidet mod Enden 

 og paa Midten sta?rkt naesten vinkelformigt böiet; längs den indre Rand er det i en 

 större eller mindre Udstrajkning besat med en Rad af taet cilierede Börster, og fra det 

 ydre lige afstumpede Sidehjörne udgaa ved Siden af hinanden 4 betydeligt lamgre for- 

 tilrettede ligeledes tast haarede Börster, som alle ere af ens Lamgde. De fölgende Led 

 aftage hurtigt i Tykkelse, og de 2 sidste ere meget smale og danne ialmindelighed 

 med hinanden en sta3i'k knajformig Böining. Det saardeles smale lineajre ;sidste Led 

 er i Enden forsynet med en Del tynde böiede Börster, hvoraf en ialmindelighed er 

 stserkere end de övrige og forestiller Endekloen; de övrige Led ere i den nedre, tildels 

 ogsaa i den övre Kant forsynede med korte Fjaärbörster. Til Roden af dette Kjaavefod- 

 par er fa?stet en Svömmepalpe, som er betydelig kortere end Grundleddet og bestaar 

 af en hos Hunnerne temmelig smal naasten cylindrisk Basaldel og en noget lamgere Svöbe, 

 der er inddelt i et forskjelligt Antal Led, hvoraf altid det l:ste er störst. Fra Enden 

 af ethvert af de ydre korte Led udgaar til hver Side en läng Svömmebörste, der i sin 

 hele Laengde er ved regelmaassige Tva?rstriber ligesom delt i et stort Antal Led, hvoraf 

 ethvert igjen udsender til hver Side et långt Sidehaar (cfr. Fig. 16 a). 



Alle de i det foregaaende omtalte Vedhamg tilhöre det forreste af Rygskjoldet 

 begramsede Parti af Forkroppen og udspringe fra den smale mellein Rygskjoldets Side- 

 dele indsluttede forreste Del af den ventrale Kropsvaeg (cfr. Fig. 24). Ethvert af de 

 fölgende 5 Par Lemmer tilhöre derimod et i sin hele Omkreds tydeligt begrsendset 

 Segment 02: beskrives derfor ber i Modsfetnino; til hine som Födder, sköndt det ikke 

 kan negtes, at de 2 förste Par baade ifölge sin Bygning og Function paa en vis Maade 

 ligesaa godt kunne siges at slutte sig til Munddelene, noget der imidlertid ogsaa i 

 Regelen kan siges om de 2 förste Fodpar hos Decapoderne. 



l:ste Fodpar (Fig. 16, Fig. 23 p 1 ), der er det lamgste af alle, viser stor Over- 

 ensstamimelse i sin Bygning med sidste Kjaavefodpar og er ligesom dette altid lige for- 

 til strakt og rager med sine ydre Led ialmindelighed långt frem föran Rostrum. Lige- 

 som sidste Par Kjtevefödder bestaar det af 6 tydelige Led, hvoraf det l:ste er sserdeles 

 stort, stterkt böiet og i sin indre Kant og ved Enden besat med länge Fjaarbörster. 

 I sin Form afviger imidlertid dette Led temmelig fra samme paa sidste Par Kjaavefödder. 

 Medens det paa disse er ntesten överalt af samme Brede eller endog noget udvidet 1 

 Enden, er det her altid bredest ved Basis og staarkt afsmalnende mod Enden samt 



