18 G. O. SÄRS, 



For att undgaa en saadan Inconseqvense har jeg tröet ganske at burde forkaste en 

 särskilt Benasvnelse for de forreste og bageste Fodpar og kalde dem alle sirapelthen 

 for Födder, saa meget mere som heller ikke den for de bageste Par anvendte Benajv- 

 nelse, Pereiopoda, strengt taget passer, da disse Par mere synes at fungere som Grave- 

 end som virkelige Gangfödder. 



Den hos de fuldvoxne Hunner ofte saerdeles voluminöse og nästen halvkugle- 

 formigt fremspringende Brystpose (marsnpium) (cfr. Fig. 1 og 27), hvori iEggene gjen- 

 nemgaa sin Udvikling, indtager ligesom hos Isopoder og Amphipoder den midterste 

 Del af Forkroppens Ventralside. Dens bageste Ende, der er beliggende ved Gramdsen 

 mellem 3:die og 4:de frie Forkropssegment er bredt tilrundet, hvorimod den forreste 

 Ende skyder sig långt frem i Form af en smal Spids mellem Basis af sidste Par Kjasve- 

 födder (vide Fig. 27). Dens Overfiade er fnldkommen jevn og glat og viser kun uty- 

 deligt 3 tva?rgaaende Suturer, som angive Grsendsen mellem de 4 Segmenter, der indgaa 

 i Brystposens Dannelse. Jeg har tidligere (1. c.) anfört som Resultatet af mine Under- 

 sögelser, at denne Brystpose ikke som hos andre Crustaceer dannes af sarskilte fra 

 Basis af Födderne fremspirende bladformige Vedhamg, men begramdses umiddelbart af 

 selve Segmenternes Sternaldele, og maa efter fornyede omhyggeligt anstillede Under- 

 sögelser i Hovedsagen fremdeles fastholde denne Anskuelse. Derimod har jeg för gjort 

 mig skyldig i en meget vassentlig Vildfarelse, idet jeg ansaa denne Brystpose for at 

 staa i umiddelbar Förbindelse med den övrige Kropscavitet eller blöt udgjörende en 

 Del af samme. Hertil blev jeg forledet derved, at jeg indenfor Brystposens Vaägp,e 

 ikke kunde opdage nogen anden nedre Kropsvasg, ligesom ved paa det levende Dyr at 

 kunne tydeligt skimte iEggene og Embryonerne meget höit oppe i Kropshulen, tildels 

 endog daikkende Siderne af Tarmen. Ved senere fornyede Undei'sögelser har jeg imid- 

 lertid fundet, at Klajkkehulen dog er vel afgramdet fra den övrige Kropscavitet, skjöndt 

 den Skillevajg, der danner denne Begramdsning, er saa saerdeles tynd og gjennemsigtig, 

 at den meget let unddrager sig Opnmerksomheclen og vanskelig läder sig fremstille uden 

 ved et heldigt udfört Gjennemsnit af et af de til denne Region henhörende Segmenter. 

 Et saadant Gjennemsnit (Fig. 28) fremstiller ialmindelighed en mere eller mindre fuld- 

 stamdig cirkelformig Ring, der ved de til Segmentet hörende Lemmers In*ertion deles 

 i en dorsal og en ventral Bue. Den dorsale Bue dannes af Segmentets dorsale og- 

 laterale Vasg, hvorimod den ventrale Bue viser sig at bestaa af 2 na?sten i sin hele 

 Lamgde över hinanden gribende brede böiede Plader (//), der ligge nysten i umiddel- 

 bar Contact med hinanden. Fra det Punkt, hvor Lemmerne (p 2 ) ere insererede og 

 hvor Segmentets Sidedele (Epimerer) danne en noget fremspringende Kant, bemterkes 

 nu en särdeles tynd transversal Skilleva^g (a) at spände sig över Midten af Segmentet 

 og dele dettes Hule i 2 Halvdele; den övre af disse fremstiller den egentlige Krops- 

 cavitet, den nedre Klrekkehulen. Denne Skillevajg er saaledes böiet, at den til hver 

 Side danner opad en dyb Udbugtning, inedens den i Midten er stserkt indbugtet i den 

 modsatte Retning, dannende her en smal og d}d) Rende, hvori nederst Gangliekj*den 

 og umiddelbart ovenfor denne Tarmcanalen har sit Leie (cfr. Fig. 48, 49). Af denne 

 eiendommelige Böining af Klaäkkehulens övre Va?g kan det nu lettelig forklares, hvorfor 

 de i Brystposen indeholdte JEg og Embryoner, naar Dyret sees fra Siden, maa 



