BESKE. AF DE PAA FREG. JOSEPHINES EXPEDITION FUNDNE CUMACEER. 23 



Svömmepalpen. Ogsaa de 2 förste Par (Fig. 33—34) vise i sine Detailler enkelte Af- 

 vigelser fra samme hos Hunnerne. Saaledes er deres Basalled i Regelen betydeligt 

 staarkere udviklet og af en mere kantet eller prismatisk Form, og de ydre Led paa 

 2:det Fodpar vise ofte et noget forandret indbyrdes Lamgdeforhold og ogsaa en rige- 

 ligere Borste- og Tornbevasaning end hos Hunnerne. Sidste Fodpar endelig, der i sin 

 Form meget nöie stemmer overens med samme hos Hunnerne, afviger dog meget ofte 

 ved den ussedvanlig staarke Udvikling af enkelte af de til Basalledet hörende Börster 

 (vide Fig. 36). 



Bagkroppen, der hos Hunnerne altid mangler ethvert Spor af Buglemmer, besidder 

 her 2 Par tydelige, skjöndt ikke meget udviklede Svömmefödder (pleopoda), der ere 

 f;pstede til l:ste og 2:det Segment (cfr. Fig. 3, Fig. 41 pV pl 2 ). De bestaa begge (Fig. 

 37 — 38) af en langstrakt firkantet Basaldel og 2 i Regelen tydeligt adskilte fra Enden af 

 samme ndgaaende meget korte Aarer, hvoraf den ydre ssedvanligvis bestaar af 2, den indre af 

 et eneste Led. Begge Grene basre paa Enden länge cilierede Börster. Til hver Side af disse 

 Svömmefödder er desuden til de respective Segmenter fiestet et vist Antal meget store tast 

 haarede Börster (Fig. 38 a), der ogsaa forefindes paa de 2 fölgende Segmenter (cfr. Fig. 3). 



Halevedhamgene endelig adskille sig ogsaa i flere Henseender fra samme hos 

 Hunnerne. De ere idethele (cfr. Fig. 39) betydelig stserkere forlämgede og kunne 

 endog undertiden opnaa nassten den dobbelte Laangde af samme hos Hunnerne. De 

 ydre Halevedhamg (Fig. 39 b) vise vistnok ialmindelighed den for Hunnerne eiendomme- 

 lige Form og et lignende inhyrdes Laängdeforhold af deres forskjellige Dele, men 

 udmterke sig altid ved en långt rigere Tornbevasbning. Det midterste Halevedhamg 

 (Fig. 39 a, Fig. 40) er derimod hos nasrvaarende Slaagt af et meget afvigende Udseende, 

 idet det ikke blöt er usasdvanligt staarkt forlamget, men viser en meget paafaldende og 

 staarkt markeret knaeforrnig Böining (cfr. Fig. 40), idet den övre Flade af det basale 

 Parti ender med en skarp fremspringende Kant, hvorfra Endedelen pludselig naasten 

 under en ret Vinkel böier sig nedad, for derpaa at danne den her betydelig staarkere 

 forlamgecle og tyndere, ialmindelighed med et större Antal Sidetorner forsynede dolk- 

 formige bagudrettede Spids. 



De endnu ikke fuldt udviklede Hanner (cfr. Fig. 65) vise i den almindelige Krops- 

 form den störste Overensstemmelse med Hunnerne, hvorfor man med Hensyn til disse 

 aldrig har vseret i Tvivl, til hvilke Arter de var at henföre. Formen af Rygskjoldet, 

 de frie Forkropssegmenter og Halevedhamgene ere her paa det nöieste overensstemmende 

 med samme hos Hunnerne. Fra disse kjendes de imidlertid, foruden ved Mangelen af 

 Brystpose, derved, at 3:die og 4:cle Fodpar ere forsynede med Palpe og de 2 förste 

 Bagkropssegmenter ined Buglemmer. Alle disse hos Hunnerne manglende Vedhaang 

 vise imidlertid her (cfr. Fig. 58, 60, 61) et meget rudimentaart Udseende og ere aldeles 

 uskikkede til Svömning, idet de baade ere meget smaa og kun vise svage Antydninger 

 til de hos de fuldt udviklede Hanner saa staarkt udviklede cilierede Svömmebörster. 

 Antennerne (Fig. 53) vise sig ogsaa forskjellige fra samme hos Hunnerne, men ogsaa 

 teinmelig afvigende fra samme hos de fuldt udviklede Hanner. De övre Antenner (a 1 ) 

 have vel omtrent samme Form og samme Antal Led i Svöberne som hos disse sidste, 

 men mangle derimod ganske det characteristiske til Basis af den övre Svöbe faestede 



