24 " G. O. SAKS, 



Knippe af Lugtepapiller. De nedre Antenner (ibid. a') bestaa som hos de fuldt udvik- 

 lede Hanner af en knaeformigt böiet Pedunkel og en leddet Svöbe, men ere her neppe 

 af Forkroppens Laengde og vise et ni eget afvigende Udseende- Pedunkelens sidste Led, 

 der er saa sterdeles stserkt udviklet hos hine, er her kun lidet bredere end de fore- 

 gaaende Led, fra hvilke det heller ikke er saa skarpt afsat, og mangler ethvert Spor 

 af de hos de fuldt udviklede Hanner til den ydre Rand fcestede Lugtepapiller. Svöben 

 endelig er af en långt plumpere Bygning, ved Basis nassten ligesaa tyk som Pedunkelen 

 og hageformigt krnmmet saaledes, at dens ydre Halvpart pludselig böier sig om fort il 

 og laegger sig tajt op mod den övrige Del. Den er ved kun svagt markerede Tvaer- 

 linier delt i et ringe Antal korte og fuldkommen glatte Led, der ialmindelighed tiltage 

 i Lamgde mod Spidsen; den koniskt tilspidsede Ende er iinidlertid i en större eller 

 mindre Udstra^kning fuldkommen glat, uden at inan paa den kan adskille nogen Led- 

 delning. Disse Antenner synes endnu at vsere ganske ubevsegelige og badres al tid ufor- 

 andret i samme Stilling, saaledes, at de forstörstedelen ere sknlte indenfor Rygskjoldets 

 Sidedele. 



Man havde tidligere den Forestilling, at disse med Hunnerne i sin ydre Habitus 

 overensstemmende Hanner havde opnaaet sin fulde Udvikling, noget, der naturligvis 

 endmere maatte bidrage til, at man ansaa de fra disse saa betydeligt afvigende fuldt 

 udviklede Hanner for hörende til egne Arter eller endog reprassenterende en egen Slaegt. 

 I Begyndeisen var jeg ogsaa selv tilböielig til at betragte Sägen saaledes, isåar da jeg 

 hos hine med de bekjendte Hummer overensstemmende Hanformer troede at finde 

 vel udviklede Generationsorganer. Först efter i lamgere Tid at have ofret disse Smaa- 

 krebse min Opma?rksomhed kom jeg til Kundskab om Sägens rette Sammenhseng. 

 Maarkeligt er det imidlertid, at de fuldt udviklede Hanner kun träffes til visse Tider 

 af Aaret, inedens den anden og långt almindeligere Hanform findes det hele Aar rundt 

 sammen med Hunnerne. Det synes saaledes virkelig som om Hannerne i Regelen blive 

 staaende paa dette sidste Stadium og kun undtagelsesvis udvikle sig til den fra Hun- 

 nerne saa afvigende Form. Lignende har jeg fundet Forholdet hos visse Amphipoder 

 (Pontoporeia) 1 , Isopoder (Apseudes) 2 og Ostraeoder (Philomedes) 8 . 



Efter denne almindelige Characteristik af Slaegten gaar jeg över til Beskrivelsen 

 af de föreliggande 6 Arter. 



"teö v 



1. DlASTYLIS SCULPTA II. Sp. 



(Fig 1—49). 



Descriptio. Femina. Corpus anticum in feminis oviferis subovatum supra visum antioe et postice seqva- 

 liter attenuatum latitudine maxima diraidiara longitudinem fere seqvante in medio sita, a latere visum supine 

 seqvaliter arouatum. Scutum dorsale segmentis liberis pedig-eris junctis parum longius a latere visum irregulariter 

 triangulare, altitudine maxima dimidia longitudine majore, margine postico aeqvaliter arcuato et supine in cristam 

 transversam sat prominentem elevato, superiore sat arcuato et antice declivi, inferiore valde sinuato in medio 

 fere angulato parte antica subtiliter dentata et angulum infra rostrum formante obtusum sat distinctum; supra 



1 Histoire naturelle des Crustacés d'eau douce de Norvége l:e livraison, pg. 90. 



2 Undersögelser över Christianiafjordens Dybvandsfauna pg. 48. 



3 Ibid. pg. 52. 



