BESKR. AF DE PAA FREG. JOSEPHINES EXPEDITION FUNDNE CUMACEER. 27 



t 



Dog er Antallet af Sidetomerne langtfra constant, men varierer temraelig betydeligt hos de forskjellige Individer 

 og er ofte ulige paa hver Side. 



De ydre Halevedhwng (Tig. 29 b) ere mere end dobbelt saa länge som det midterste Halevedhseng. Ba- 

 saldelen eller Stammen er temmelig kraftig, omtrent dobbelt saa läng som sidste Segment og i sin indre Kant 

 bevsebnet med omkring 20 Torner. Af Aarerne er den indre kortest, dolkformig og kun bestaaende af 2 Led, 

 hvoraf det sidste er lsengst. Begge Led er i den indre Kant forsynede med en Rad af skarpe Torner, hvis An- 

 tal forövrigt variere noget. Hos det nöiere undersögte Individ taltes ialt paa denne Aare 17 Torner, hvoraf de 

 7 tilhörte förste Led. Sidste Led har desforuden i den ydre Kant 2 meget smaa Haarbörster og gaar (cfr. Fig. 

 29 c) uden Afbrydelse över i en sserdeles staerk Endetorn. Naar denne medregnes bliver den indre Aare om- 

 trent af samme Lsengde som den ydre. Denne sidste har som saedvanligt det 1 :ste Led meget kort. det 2det 

 smalt, linesert samt i begge Kanter og i Enden besat med tynde tornformige Börster. 



Den fuldvoxne Han (Fig. 3 — 4) adskiller sig som saedvanligt fra Hunnen ved sin betydelig slankere 

 Kropsform. Rygskjoldet er forholdsvis meget större, omtrent dobbelt saa långt som de frie Forkropssegmenter 

 tilsammen. Af Form er det noget mere langstrakt, idet den störste Höide kun er halvt saa stor som Lseng- 

 den, og afsmalnes ovenfra seet (ofr. Fig. 4) mindre stserkt fortil end hos Hunnen. Det vinkelforrnige Frem- 

 spring under Basis af Rostrum er, naar Dyret sees fra Siden (Fig- 3), mindre tydeligt, og Sidekanterne ere her 

 stajrkt udadböiede, saa at de, naar Dyret sees ovenfra (Fig. 4), vise sig til hver Side af Rostrum som en jevnt 

 tilrundet med fine Börster besat Lob (se ogsaa Fig. 41). Rygskjoldets Sculptur er forövrigt nöiagtig ligedan 

 som hos Hunnerne. — De frie Forkropssegmenter ere lavere, smalere og mindre hvaelvede oventil. Sidste Seg- 

 ments laterale Fortsatser ere betydeligt stserkere forlaengede end hos Hunnen, smalt tungeformige, i Enden af- 

 stumpede og i den ydre Kant forsynede med 7 länge FJEerbörster. — Bagkroppens Segmenter vise omtrent 

 samme Form og indbyrdes Laengdeforhold som hos Hunnen, men ere forholdsvis noget stserkere udviklede og 

 have paa den ventrale Side 2 tydelige fint tandedc Lsengdekjöle. som ikke findes hos Hunnerne. Forövrigt ere 

 de fuldkommen glatte uden at vise, saaledes som Tilfseldet i Regelen er hos Arterne af nservaerende Slsegt, no- 

 gen eiendommelig dorsal Tornbevaebning. 



De övre Antenner (Fig. 31, Fig. 41 a 1 ) ere noget, skjöndt ikke betydeligt, lsengere end samme hos Hun- 

 nen. Af Pedunkelens Led er det lste omtrent. som hos Hunnen, medens de 2 sidste ere forholdsvis tykkere og 

 omtrent indbyrdes af samme Lsengde. Den övre 61edede Svöbe er naesten af samme Lsengde som Pedun- 

 kelens 2 sidste Led tilsammen og har fasstet til det lille Basalled 10 — 12 af de ovenfor omtalte eiendommelige 

 stavformige Vedhaeng. Den nedre Svöbe er mere end halvt saa läng som den övre og ender med en sserdeles 

 läng og staerk ucilieret Borste. 



De nedre Antenner (Fig. 32, Fig. 41 a 2 ) vise den for Hannerne af nservaerende Slsegt eiendommelige 

 Bygning og raekke tilbagestrakte betydeligt ud över Spidsen af Halevedhasngene. Pedunkelens sidste Led har 

 25 Tvserrader af de ovenfor omtalte tandre böiede Vedhseng og ved Enden i den indre Kant 2 smaa Höre- 

 börster. 



lste Fodpar (Fig. 33, Fig. 41 p 1 ) har Basalledet betydeligt stserkere forlsenget end hos Hunnen og nse- 

 sten af samme Lsengde som alle de övrige Led tilsammen. Ogsaa er dette Leds Form noget forandret, idet 

 den längs Ydersiden löbende Crista er betydelig stserkere fremstaaeude og det bagre Parti mere opsvulmet til 

 Optagelsen af de stserke Svömmepalpen bevaegende Muskler. Enden af Ledet er lige afskaaret og basrer oventil 

 en Tvaerrad af 6 sserdeles länge og stserke fortilrettede Fjfei-börster (cfr. Fig. 33 1 ). De övrige Leds Form og 

 indbyrdes Forhold stemmer derimod nöiagtigt overens med samme hos Hunnen. Svömmepalpen er paa dette 

 ligesom paa de 3 fölgende Fodpar sserdeles stserkt udviklet med Basaldelen meget stor, pladedannet og af oval 

 Form samt fyldt med meget tydelige straaleformigt ordnede Muskelknipper; Endedelen, der er noget kortere end 

 Basaldelen, bestaar af 10 Led, hvoraf det lste er meget stort, omtrent saa långt som de 6 fölgende Led til- 

 sammen. 



2det Fodpar (Fig. 34, Fig. 41 p 2 ) viser et fra samme hos Hunnen endnu mere afvigende Udseende. 

 Dets Basalled er sasrdeles stort og bredt med en stserkt fremspringende i sin forreste Del tandet Crista längs 

 den ydre eller nedre Side. Dets bagre Afsnit er stasrkt opsvulmet og fyldt med Muskler, medens det forreste 

 Parti bliver stserkt sammentrykt fra Siderne og pladeformigt udvidet i Enden. Randbörsterne ere meget kortere 

 end hos Hunnen og alle tydeligt cilierede. Af de övrige Led ere de 2 förste omtrent som hos Hunnen, hvori- 

 mod det fölgende (4de Led) er betydeligt större, af samme Lsengde som de 2 fölgende tilsammen og i sin nedre 

 Kant forsynet med talrige korte og fine Torner. Naestsidste Led er ogsaa forholdsvis större end hos Hunnen og 

 af samme Lsengde som sidste Led, der er staerkt afsmalnende mod Enden, let krummet og forsynet med bety- 

 deligt kortere Börster. 



3die og ide Fodpar (Fig. 35, Fig. 41 p :i — p 4 ) afvige fra samme hos Hunnen ved den, som en Föige af 

 deres Udrustning med Svömmepalper, betydeligt stserkere Udvikling af Basalledet, der isser i sin bagre Del er 

 stserkt opsvulmet og ligesom foregaaende Par forsjmet med en i sin forreste Del tandet Laeugdeskjöld. 



Sidste Fodpar endelig (Fig. 36, Fig. 41 p 5 ) afviger derved at Basalledet er stserkt indknebet ved Roden 

 og i den ene Kant nser Enden er forsynet med 4 tset sammenstillede ussedvanligt stserke og grovt cilierede 

 Börster. 



