28 G. O. SARS, 



» 



De 2 Par Bagkropslemmer (pleopoda) (Tig. 37, 38, Fig. 41 pl', pl 2 ) bestaa begge af en langstrakt fir- 

 kantet Basaldel og 2 tydeligt adskilte meget sraaa oratrent ligelange Aarer, hvoraf den ydre er saramensat af 2 

 tvdelige Led, hvoriraod den indre er uleddet. Det lste af disse Par (Tig. 37) er dog betydeligt staerkere ud- 

 viklet end det 2det og isser Basaldelen her meget större og bredere samt i den indre Kant forsynet med en 

 tjet Ead af eiendommelige cilierede og i Enden grovt tandede Torner (a). Af Aarerne baerer den ydre paa 

 begge disse Par 4 staerke Fjaerbörster, der alle udgaa fra sidste Led; den indre Aare er ligeledes paa begge 

 Par forsynet med 5 Börster ; men medens disse paa 2det Par ere af samme Beskaffenhed som paa den ydre 

 Aare, antage de 4 yderste af dem paa lste Par et meget grovere naesten tornformigt Udseende. Til den ydre 

 glatte Rand af denne Aare ere endnu paa begge Par faestede tset sammen 2 smaa Hörebörster (cfr. Fig. 38 1 ). 



Halevedhwngene (Fig. 39) vise sig i flere Henseender temmelig afvigende fra samme hos Hunnen og ere 

 alle betydeligt staerkere forlaengede og rigeligere bevsebnede med Torner. 



Det midterste Halevedhwng (Fig. 39 a, Fig. 40) er naesten af samme Laengde som de 2 sidste Bag- 

 kropssegmeuter tilsaramen og viser föran Midten den for Hannerne af nasrvaerende Slaegt characteristiske knae- 

 formige Böining, idet det basale Afsnit danner oventil et skarpt, men noget stumptvinklet Hjörne inden det 

 gaar över i Endedelen (cfr. Fig. 40). Denne sidste er saerdeles tynd, omtrent i Gäng til saa läng som Basal- 

 afsnittet og i Kanterne forsynet med et noget vexlende Antal tynde börsteformige, ikke synderligt regelmaessigt 

 ordnede Torner (paa hver Side omtrent 12) og har i Enden som hos Hunnen 2 betydeligt staerkere noget diver- 

 gerende Torner. 



De ydre Halevedhwng (Fig, 39 b) ere naesten af samme Laengde som de 4 sidste Bagkropssegmenter til- 

 saramen og udmaarkede ved en meget rig Tornbevaabning. Stammen er noget skjöndt ikke betydeligt laengere 

 end det midterste Halevedhreng, noget ndvidet i Enden og längs den indre Kant forsynet med talrige i flere 

 Lasngderader ordnede tynde Torner (30 — 40 i Tallet). Aarerne vise omtrent samme indbyrdes Forhold som hos 

 Hunnen, men ere betydeligt staerkere forlaengede. Paa den indre Aare er sidste Led forholdsvis meget laengere 

 end hos Hunnen, omtrent dobbelt saa långt som det lste, og er ligesom dette i sin indre Kant fint cilieret og 

 besat med et stort Antal meget korte men staerke Torner. Man taeller paa hele denne Aare ikke mindre end 

 29 Torner (11 paa det förste og 18 paa sidste Led), hvoraf den forreste af de paa lste Led fasstede dog ud- 

 raaerker sig fremfor de övrige derved at den er över 3 Gange saa läng og fint cilieret. 



Af nservaerende Art har jeg som ovenfor anfört hävt Anledning til at undersöge talrige Exemplarer, alle 

 tagne paa samme Localitet, nemlig udenfor Shinnicockbay mellem Sandyhook og Boston paa 18 Favnes Dyb, 

 Lerbund. De fieste Exemplarer vare fuldvoxne og nassten alle Hunner vare forsynede med staerkt udviklet af 

 -Eg og Embry.oner fyldt Brystpose, ligesom alle Hanner vare fuldt udviklede. 



2. DlASTYLIS QVADKISPINOSA n. Sp. 



(Fig. 50—61). 



Descriptio. Femina. — Corpus antieum a latere visum supine sat arcuatum, supra visum elongato- 

 ovatum latitudine maxima diraidia longitudine multo minore ante medium sita. Scutum dorsale magnum et 

 altum segmentis liberis pedigeris juuctis multo longius margine postico supine paulo elevato, superiore in parte 

 postica sat arcuato antice valde declivi et fere recto, inferioribus valde areuatis parte dimidia antica subtiliter 

 dentata nullum infra rostrum angulum distinctum formantibus; supra visum in parte dimidia postica latitudine 

 fere eadem antice vero sensim attenuatum. Rostrum sat magnum horizontale apice acuminato 4tam fere scuti 

 longitudinis partem occupans. Superficies scuti ubiqve aeqvaliter arouata nullas cristas elevatas formans, sed 

 antice ad latera laciniae mediae utrinqve processus duos dentiformes antice vergentes anteriores majores praebens 

 et propius latus dorsale imprimis in regionibus branchialibus aculeis confertis minimis et pilis brevibus obsita. 

 Segmenta libera pedigera laevia margine antico aliqvanto elevato, ultimum breve, margine antico fortiter crenu- 

 lato, postico in raedio deute minuto armato, processibus lateralibus brevibus et obtuse acuminatis. Corpus pos- 

 ticum sat robustum segmentis constrictionibus profundis disjunctis, penultimo ad marginem posticum supine den- 

 tibus binis postice vergentibus armato. — Oculus distinctus. — Antennarum superiorum pedunculus apieeni 

 rostri parum modo superans, articulis 2 ultimis junctis basali longitudine circiter aeqvalibus, fiagellis fere ut in 

 D. sculpta. Pedes lmi paris longitudine mediocri, articulo basali sat magna et arcuato seqventibus 4 junctis 

 longitudine circiter aeqvali extus ex parte dentato, penultimo sat elongato et antepenultimo multo longiore, ul- 

 tirno brevi dimidiam penultimi longitudinem parura superante. Pedes 2di paris sat robusti dimidiam paris ante- 

 cedentis longitudinem vix asseqventes, articulo basali sat arcuato setis brevibus ciliatis et aculeo forti ad apicem 

 inferne obsito, 2do inferne aculeis 2 similibus armato, antepenultimo seqventibus 2 junctis breviore, ultimo sat 

 elongato subconico setis longis ciliatis obsito. Pedes posteriores fere ut in D. sculpta. Telson sat elongatum 

 duplam fere segmenti ultimi asseqvens longitudinem apicem versus sensim attenuatum parte terminali basali fere 

 duplo longiore utrinqve dentibus circiter 12 praeter aculeos terminales armata. Appendicum lateralinm truncus 



