BESER. AF DE PAA FEEG. JOSEPHINES EXPEDITION FUNDNE CUMACEER. 29 



telsone parum longior intus aculeis circiter 20 armatus, styli ternainales breves, exteriore diraidiam circiter trunci 

 longitudinem teqvante, interiore illo paulo breviore, mucroniformi, triarticulato, articulo lmo majore, ultimo in 

 aculeum fortem terminalem exeunte; aculei hujus styli marginis interioris circiter 14 (6 articuli lmi, 5 2di et 

 3 ultimi). 



Mas junior corporis forma feminfe simillimus sed ut vulgo structura antennarum, palpis robustis non 

 natatoriis pedibus 3tii et 4ti paris affixis appendicibusqve ventralibus imperfecte evolutis segmentorum corporis 

 postici 2 priorum ab illa discrepat. — Longit. feminfe fere 11 Mm. 



Habitat baud freqvens in prof. 30—35 org. latitud. 39° 54' sept, longit. 73° 15' occid. a Greenw., fundo 

 argillaceo, nec non extra Shinnicockbay in prof. 18 org. simul cum antecedente. 



Beskrivelse. Nfervterende Art har ved förste Oiekast adskillig Lighed med den ved vore Kyster fore- 

 kommende Diastylis tumida Lilljebokg, fra hvem den dog strax adskiller sig ved mindre opbltest Forkrop og 

 ved Eygskjoldets Bevfebning. Kropsformen er (cfr. Fig. 50—51) idethele temmelig kraftig og Integumenterne 

 usfedvanlig haarde og fäste. Forkroppen er seet fra Siden (cfr. Fig. 50) temmelig stferkt hvselvet oventil, oven- 

 fra seet (cfr. Fig. 51) er den af langstrakt oval Form med den störste Brede, der er Letydelig mindre end 

 den halve Lfeugde föran Midteu. — Rygskjoldet er meget stort og höit, betydeligt lfengre end de frie Forkrops- 

 segmenter tilsammen, samt har den bagre Eand ligesom hos foregaaende Art oventil hfevet i Form af en trans- 

 versal Crista, der dog ikke er saa stferkt fremstaaende som hos denne. Seet fra Siden (Fig. 50) er den övre 

 Rand bagtil bueformigt böiet og nfesten pukkelformigt fremspringende, fortil stferkt nedadheldende mod Kost- 

 rum og nfesten lige; de nedre Kanter ere stferkt böiede, i Midten nfesten vinkelformigt fremstaaende og i sin 

 forreste Halvpart som sfedvanlig fint tandede samt overgaaende uden nogen tydelig Vinkel i Rostrums Sidekanter; 

 ofvenfra seet er det i den bagre Halvdel nfesten af ens Brede, men afsmalnes fortil hurtigt og jevnt, idet Side- 

 conturerne med en jevn Böining overgaa i Rostrum. Dette er temmelig långt, indtagende ufesten \ af Rygskjol- 

 dets Lfengde, horizontalt og i Enden tilspidset. Rygskjoldet er överalt jevnt hvaslvet uden Spor af de hos fore- 

 gaaende Art saa stferkt markerede fremstaaende Cristse; derimod viser det oventil til hver Side af den mediane 

 Lob to tandformige fortilrettede Fortsatser, hvoraf de forreste ere störst og vise sig, naar Dyret sees ovenfra 

 (cfr. Fig. 51), til hver Side ragende frem över Rygskjoldets Sider; de bageste Fortsatser ere neppe halvt saa store 

 og beliggende just hvor den den mediane Lob omskrivende Spalte ender paa hver Side. Ved nfermere Undersögelse 

 viser Rygskjoldet sig överalt besat med korte Haar og i sin övre Del desuden med talrige sferdeles smaa Tor- 

 ner, der ister paa den överste Del -af regiones branchiales ere tfet sammentrfengte, men- som ogsaa fortsfette sig 

 lige ud paa den mediane Lob. — De frie Forkropssegmenter ere oventil jevnt hvaelvede med den forreste Rand 

 noget fremspringende eller kjölformigt haevet. Det nfestsidste er som ssedvanligt det störste af dem og lfengere 

 end de 2 foregaaende tilsammen. Sidste Segment er temmelig kort og har den forreste Rand tydeligt crenuleret 

 med temmelig stferke regelmfessigt ordnede Taender; bagtil viser dette Segment i Midten en enkelt kort bagud- 

 rettet Torn; Sidefortsatserne ere korte og ende i en skarp noget udadböiet Spids. 



Bagkroppens Segmenter ere temmelig robuste og meget skarpt afsatte fra hinanden, idet de saavel oven- 

 til som nedenti) ere stferkt udrandede. Nfestsidste Segment er som stedvanligt det laengste og viser i den bagre 

 Xant oventil 2 smaa bagudrettede tiltrykte Torner, der naar Dyret sees ovenfra (cfr. Fig. 51) netop vise sig i 

 Yderkanterne. 



De övre Antenner vise omtrent samme Form og Störrelse som hos foregaaende Art; men paa Grund af 

 Rostrums större Lfengde råge de her ikke saa långt frem föran Spidsen af samme (cfr. Fig. 50). Hos de endnu 

 uudviklede Hanner er (Fig. 53 a 1 ) allerede Forholdet af Pedunkelens 2 ydre Led noget forandret, ligesom Svö 

 berne allerede have det for de fuldt ndviklede Hanner normale Antal Led; derimod mangler- endnu ganske det 

 tfette fra Basis af den övre Svöbes Grundled udgaaende Knippe af baandformige Vedhfeng. 



De nedre Antenner vise hos den uudviklede Han (Fig. 53 a' 2 ) den for Sltegten eiendommelige plumpe 

 Bygning. Svöben var paa det undersögte Individ delt i 21 Led, hvoraf det sidste var konisk tilspidset og lige 

 långt som de 3 foregaaende tilsammen, disse sidste ätter noget lfengere end de övrige, der indbyrdes omtrent 

 vare af ens Lfengde. 



Gjelleapparatet (Fig. 55) viser en med samme hos foregaaende Art meget overensstemmende Bygning. 

 Det egentlige Gjelleblad er stferkt vreden, og de fingerformige Gjellesrekke, hvis Tal her synes at vfere noget 

 större, vise derfor en meget tydelig spiralformig Anordning. 



lste Fodpar (Fig. 56) er forholdsvis omtrent af samme Lfengde som hos foregaaende Art og idethele 

 af temmelig lignende Bygning. Basalledet, der ikke fuldt er saa långt som de 4 fölgende Led tilsammen, er 

 ved Basis temmelig stferkt böiet og ligesom hos D. sculpta paa Ydersiden forsynet med et Par afbrudte Rader 

 af korte Torner; i Enden har det desforuden nedentil en meget stferk fortilrettet Torn, som ikke findes hos 

 foregaaende Art. Af de fölgende Led udmaerker det nasstsidste sig ved en forholdsvis betydeligere Lfengde end 

 hos foregaaende Art, idet det er kjendeligt lfengere end det foregaaende eller nfesten saa långt som de 2 fore- 

 gaaende Led tilsammen. Sidste Led er derimod forholdsvis meget mindre, nfesten Halvparten kortere end det 

 foregaaende og sferdeles smalt 



