BESKR. AF DE PAA PREG. JOSEPHINES EXPEDITION PUNDNE CUMAOEER. 31 



dices laterales breves segmentis ultimis 3 junctis breviores, trunco telsone multo breviore intus aculeis 7 — 8 ar- 

 mato, stylis tevminalibus inaeqvalibus, exteriore majore dimidiam trunci longitudinem parum superante qvam so- 

 lito minus angusto setis ex parte spiniformibus marginato; interiore illo qvarta circiter parte breviore, biarticu- 

 lato, artieulo lmo majore, ultimo valde angusto aculeo longo apicali armato; aculei margiois interioris hujus 

 styli modo 4 (2 articuli lmi et 2 ultimi). Longit. femin;ie junioris vix 6 Mm. 



Habitat rarissima in prof. 30 — 35 org. lat. 39° 54' sept., long. 73° 15' oceid., fundo argillaceo. 



Af naervt"erende Art forelaa kun et enkelt Exemplar, rimeligvis en endnu ganske ung Hun, fra samme 

 Localitet, - hvor de 2 Hunner af foregaaende Art bleve tagne. Dette Exemplar var överalt saa tset besat med 

 Dynd og Smuts, at dets Form var nsesten ganske ukjendelig. Efteråt det saavidt muligt var renset fra samme, 

 viste det sig imidlertid at repraesentere en meget distinkt ny Art, hvis Characterer dog maaske vil blive noget 

 at modifieere, naar man finder fuldvoxne Exemplarer. 



Beshrivelse. Kropsformeu er (cfr. Pig. 62 — -63) ussedvanlig kort og underssetsig, hvilket isaer skyldes 

 Bagkroppen, der, naar Halevedhaengene ikke medregnes, er betydelig kortere end Forkroppen, inedens den hos 

 alle övrige bekjendte Arter af Slaegten er idetmindste lige läng og ofte laengere end denne Kropsdel. Seet fra 

 Siden (Fig. 62) er Forkroppen oventil temmelig stasrkt hvaelvet med den övre Rand i hele sin Lsengde jevnt 

 bueformig böiet; ovenfra seet (Fig. 63) er den af langstrakt aegdannet Form med den störste Brede, der er be- 

 tydelig mindre end den halve Laengde, noget föran Midten, og afsmalnes bagtil lidt efter lidt, medens Bygskjol- 

 dets Sidekanter fortil hurtigere men med en jevn Böining convergere mot Spidsen af Bestrum. 



Rygshjoldet er sasrdeles stort og opblsest, betydeligt bredere end höjt og naesten dobbelt saa långt som 

 de frie Forkropssegmenter tilsammen. Seet fra Siden (cfr. Fig. 62) er det af oval Form med den störste Höide 

 omtrent lig den halve Lsengde. Den övre Band er i den bageste Del temmelig staerkt bueformig böiet, derpaa 

 nassten lige eller endog lidt indtrykt paa Midten og jevnt nedadskraanende, hvorpaa den med en svag Böining 

 overgaar i Bostrum. De nedre Kanter ere paa Midten stterkt böiede og i sin hele Lsengde crenulerede med 

 temmelig stserke taet sammen stillede fortilrettede Tasnder, der endog fortsaette sig et Stykke opad den bagre 

 Band; fortil d.inne disse Kanter et utydeligt stumpt Hjörne under Boden af Bostrum. Dette sidste er temmelig 

 långt, indtagende omtrent \ af Bygskjoldets Lsengde, horizontalt, seet fra Siden smalt tilspidset, ovenfra seet 

 bredt triangulsert og til Siderne jevnt overgaaende i Bygskjoldets Sidedele. Bygskjoldets Overflade er överallt 

 jevnt hvaelvet uden fremspringende Kjöle eller Fortsatser, men viser ved nöiere Undersögelse hist og her nogle 

 meget smaa adspredte Torner. Paa Siderne af Bostrum sees saaledes en Gruppe af 6 — 8 af disse Torner, lige- 

 ledes paa Midten af den mediane Lob (regio gastrica) et Par Stykker, endelig ved den bagre Band ligeledes et 

 Par meget smaa Torner. 



De frie Forkropssegmenter ere meget smale og vise ligesom Bygskjoldet paa den dorsale Side nogle 

 spredte Smaatorner, der ialmindelighed ere ordnede i en enkelt Tvaerrad över Midten af Segmenterne (2 — 4 i 

 hver Tvaerrad). Den frit fremspringende nedre Band af disse Segmenters Epimerer er ogsaa tildels, ialfald paa 

 2det og 3die Segment, grovt crenuleret. Sidste Segment er temmelig kort og har oventil nser den bagre Band 

 en Tvaerrad af 4 temmelig store Torner; dets forreste Band viser intet Spor til den hos de 2 foregaaende Arter 

 tydelige Crenulering, og den bagre Band er meget mindre udrandet end hos disse; Sidefortsatserne ere meget 

 korte og ende i en skarp noget udadböiet Spids. 



Bagkropssegmenterne ere som ovenfor anfört meget korte, forövrigt af samme eiendommelige knudrede 

 TJdseende som hos de övrige Arter og ligesom de frie Forkropssegmenter hist og her besat med smaa skarpe 

 Torner, der isser paa lste, 4de og 5te Segment ere tydelige. Sidste Segment er temmelig stort og betydeligt 

 bredere end de övrige samt uden Torner. 



Öiet var paa det undersögte Exemplar ikke synligt, og Öieloben er heller ikke som hos de med tydeligt 

 Öie forsynede Arter knudeformig fremspringende, men gaar i lige Flugt med den övre Flade af Bostrum. 



De övre Antenners Pedunkel er temmelig langstrakt og naar med hele det sidste Led fremfor Spidsen 

 af Bostrum (cfr. Fig. 62), samt har de 2 sidste Led omtrent af ens Lfengde. Svöberne stemme i sin Bygning 

 og Laengdeforhold ovc-ens med samme hos de foregaaende. Arter. 



lste Fodpar (cfr. Fig. 62) er af middelmaadig Laengde og raekker fremstrakt med Enden af naestsidste 

 Led omtrent til Spidsen af Bostrum. Basalledet er omtrent af samme Lfengde som de 4 fölgende tilsammen 

 og 4de og 5te Led indbyrdes omtrent lige länge. Sidste Led er meget smalt og noget kortere end det fore- 

 gaaende. 



2det Fodpar er temmelig stort, betydeligt mere end halvt saa laDgt som lste Par, Ledenes Forhold 

 forövrigt omtrent som hos de foregaaende Arter. Sidste Led er dog her forholdsvis kortere, neppe laengere end 

 nsestsidste og kun sparsomt börstebesat; 3die Led udmserker sig endelig derved, at det i den ydre Kant er be- 

 vasbnet med 4 stferke Torner. 



De bagre Fodpar vise intet udmserkende i sin Bygning. 



Det midterste Halevedhamg (Fig. 64 a) er temmelig stort, mere end dobbelt saa långt som sidste Seg- 

 ment og af en fra samme hos de foregaaende Arter noget afvigende Form. Medens det basale, Endetarmen op- 

 tagende Afsnit hos hine kun udgjorde en megei liden Del af Vedhaenget, indtager dette Afsnit her den hele 



