38 G. O. SAKS, 



korte Torner. Seet fra Siden (cfr. Fig. 72) bemierkes endnu paa den ventrale Side af dette Afsnit ved Basis 

 en Lasngderad af omtreut 5 lignende Torner. Den jevnt afsmalnende korte Endedel har derimod imod Ssedvaue 

 Kanterne ganske nögne og glatte og er kun i Enden forsynet med de 2 sijedvanlige terminale Torner. 



Be ydre Halevedhceng (Fig. 74 b, b) ere meget tynde og rpekke kun med J af sin Laeugde udenfor Spid- 

 sen af det midterste Halevedhoeng. Stammen er saerdeles smal og saavel i den indre Kant som längs den övre 

 Flade og ved Roden ogsaa i den ydre Kant bevaebnet med korte Torner. Aarerne ere korte, den ydre noget, 

 skjöndt ikke betydeligt lsengre end den indre og neppe af Stammens halve Lsengde; det sidste Led paa denne 

 Aare er som sasdvanligt i Kanterne forsynet med tynde Börster, hvoraf de til den indre Band og Spidsen faestede 

 ere lsengst. Den indre Aare bestaar hos det uudersögte Exemplar paa venstre Side af 2, paa höiere Side af 3 

 Led. Hvilket af disse Tilfpelde, der er det normale, forinaar jeg ikke at afgjöre, da jeg som sagt kun har hävt 

 Anledning til at undersöge et enkelt Exemplar. Paa begge Sider er Basalledet det störste og har i den indre 

 Kant 5 — 6 bagtil i Laengde tiltageude tynde, ntesten börsteformige Torner. Fra det sidste Led udgaar naer 

 Enden 3 — 4 lignende Torner. 



Nservrerende Art har ved förste Oiekast nogeu Lighed med den af Sp. Bate först beskrevue D. echinata, 

 men skiller sig strax ved långt mindre opblasst Eygskjold og ved den större Msengde og mere ligelige Fordeling 

 af Tornerne paa samme. Ogsaa er Föddernes og Halevedlmengenes Bygning meget forskjellig hos begge Arter. 



Gen. LEUCON kröyee. 



Nfervserende Slaegt blev allerede i 1846 opstillet af Kröyer, inen af denne Forsker 

 taget i et noget större Omfång end her, idet han ogsaa henförte hertil 2 af de til 

 fölgende Slängt hörende Arter. I den Begra3ndsning, hvori Slsegten her tages, indbe- 

 fatter den fornden den nedenfor beskrevne nye Art fölgende 5 Arter, der alle fore- 

 korame ved Norges Kyster: 



1. Leucon nasicus Kröyer. 



2. Leucon nasicoicles Lilljebori;. 



3. Leucon fulvus G. O. Särs. 



4. Leucon acutirostris G. O. Särs. 



5. Leucon pallidus G. O. Särs. 



Den af Sp. Bate kortelig beskrevne Vaunthompsonia cristata synes ogsaa at höre 

 herhen ; derimod hörer den af van Beneden beskrevne Leucon cercaria ganske sikkert 

 til en ganske anden Slregt, nemlig efter al Sancllighed til den af mig opstillede Skegt, 

 Pseudocuma. 



De hcrheu hörende Arter udina^rke sig ved en sserdeles smal og langstrakt Krops- 

 form og have i denne Henseende adskillig Lighed med Arterne af den forövrigt meget 

 forskjellige Slängt Iphinoe, for hvilken Cuma trispinosa Goodsir er Typen. Forkroppen, 

 der hos furegaaende Slängt altid er meget skarpt afsat fra Bagkroppen og af en mere 

 eller mindre fuldstrendig a?gdannet Form, overgaar her (cfr Fig. 75) bagtil saa umser- 

 keligt i Bagkroppen, at man vilde have meget vanskeligt for at bestemme Graendsen 

 mellem begge, hvis inan ikke havde andet at holde sig til end Segmenternes Form og 

 indbyrdes Förbindelse. 



Rygskjoldet er i Regelen forholdsvis mindre og kortere end hos foregaaende Sl«gt 

 aldrig dobbelt saa långt som de frie Forkropssegmenter tilsammen. Det er isser i sin 

 forreste Del stserkt sammenktrykt fra Siderne og viser hos Hunnerne altid oventil 

 i Midtlinien en mere eller mindre stgerkt udviklet tandet Lamgdekjöl. De nedre Kanter 

 ere i Midten meget starkt nassten vinkelforinigt böiede og fortil i en större eller mindre 

 Udstraskning tandede; under Roden af Rostrum danne de altid et tydeligt Hjörne, der 



