BESKR. AF DE PAA FREG. JOSEPHINES EXPEDITION EUNDNE CUMACEER. 39 



som oftest er saerdeles stasrkt udviklet, springende frem i Form af en skarp triangulär, 

 ved et dybt vinkelformigt Indsnit fra Rostrum skilt Fortsats. Rostrum er altid vel 

 udviklet og i Enden eller den nedre Kant fint tandet; dets Form er forövrigt meget 

 varierende hos de forskjellige Arter, snart skarpt tilspidset, snart mere eller mindre 

 lige afskaaret i Enden. Rygskjoldets Overflade er til Siderne jevnt hvadvet uden frem- 

 springende Kjöle eller tornformige Fortsatser. 



De 5 frie Forkropssegmenter ere alle vel udviklede, oventil jevnt hvtelvede og 

 forsynede med temmelig brede Epimerer. De have indbyrdes en mere bevasgelig Arti- 

 eulation end Tilfaddet er hos foregaaende Slasgt; navnlig er sidste Segment saerdeles 

 bevsegeligt förbunden med det foregaaende, saa at det endog herved mere synes at 

 slutte sig til Bagkroppen end Forkroppen. 



BaghrojjjJen er ialmindelighed staarkt udviklet og i Regelen lige läng, undertiden 

 endog laengre end Forkroppen. Dens Segmenter vise ikke det eiendommelige knudrede 

 Udseende som hos foregaaende Slgegt, men ere af temmelig regelmeessig cylindrisk Form. 

 Denne Kropsdels Beva?gelighed er ogsaa mere indskramket end hos SI. Diastylis, idet 

 den naesten kun kan böies i ventral Retning. Under Dyrets Beveegelser basres derfor 

 ogsaa denne Kropsdel lige udstrakt, inedens den som bekjendt hos de til foregaaende 

 Slängt hörende Arter altid herunder basres opadkrummet eller slaaet op mod Forkrop- 

 pens Rygside. I Overensstemmelse med denne mere indskramkede Bevasgelighed af 

 Bagkroppen hnde vi ogsaa, at dens Segmenter kun paa den ventrale Side ere udrandede 

 og adskilte ved et blödere böieligt Parti, inedens de paa den dorsale Side stöde umid- 

 delbart til hinanden. 



Diet mangler hos alle herhen hörende Arter fuldstamdigt; her lindes vel en liden 

 ( belob, men man bemasrker indenfor denne intet Spor af hverken Pigment eller lysbry- 

 dende Medier. 



De övre Antenner ere af meget kort och undersastsig Bygning og rtekke i Regelen 

 kun ubetydeligt udenfor Spidsen af Rostrum. Pedunkelens Lecl ere korte og tykke, 

 jevnt aftagende i Brede og som oftest ogsaa i Lamgde mod Enden. Af Svöberne er 

 den övre som hos foregaaende Slasgt 3-leddet og forsynet i Enden med 2 länge baand- 

 formige Lugtepapiller; den nedre er derimod aldeles rudimentfer, kun dannende en 

 liden uleddet med Börster besat Knude. 



De nedre Antenner ere hos Hunnerne meget smaa og rudimentsere, uleddede, ved 

 Basis vinkelformigt böiede og med Endedelen koniskt tilspidset og i sin forreste Rand 

 forsynet med 3 Fja?rbörster, hvoraf den forreste er meget liden, de 2 bageste derimod 

 meget sta^rke; til Spidsen er fasstet tast sammen en Gruppe af 4 smaa Hörebörster. 



Mandiblerne ere forholdsvis mindre end hos foregaaende Slaegt og temmelig for- 

 skjelligt formede. Det bageste Parti eller det egentlige Gorpus, der hos foregaaende 

 Slasgt er regelmässigt kiledannet, udvides her stserkt bagtil og danner til hver Side et 

 tydeligt Hjörne eller gaar ud i 2 terminale Fortsatser; en kortere konisk Fortsats sky- 

 der ogsaa ud fra Mandibelens ydre Flade lige överfor det Punkt, hvor Molarprocessen 

 gaar ud. Denne sidste er sasrdeles stor og tyk og som hos foregaaende Slängt staaende 

 ud fra Mandibelens Corpus under en ret Vinkel. Derimod er den forreste Gren meget 

 smalere og sta?rkt indadkrummet samt i Enden stumpt tilspidset uden tydelige Tasnder; 



