44 G. O. SARS, 



Kröyee de herhen hörende Arter til sin Slaegt Leucon, med hvilken de vistnok i sine 

 anatomiske Detailler vise en stor Overenssteramelse, men fra hvilken de dog saa be- 

 stemt adskille sig ved Rygskjoldets meget forskjellige Form og ved den totale Mangel 

 af Rostrum, at det bliver nödvendigt at opfatte dem som henhörende til en egen 

 Slaagtsgruppe. Begge disse Slaegter ville vistnok i en ikke fjern Fremtid komme til at 

 danne en egen Familie af Cumaceerne, som da efter den först opstillede Sla3gt vilde 

 komme til at bentevnes Leuconidce. 



Slaegten indeholder fölgende 4 tidligere beskrevne Arter: 



1. Eudorella emarginata = Leucon emarginatus Kröyek = Cyrianassa ciliata Norman (mas 



adultus). 



2. i> truncatula = Eudora truncatula Sp. Bate. 



3. » hirsuta = Eudora hirsuta G. O. Saks. 



4. v deformis = Leucon deformis Kröyer, 



hvortil kommer de 2 i det fölgende beskrevne nye Arter. Slaegten tseller altsaa for 

 naervaerende Tid ikke mindre end 6 distincte Arter, hvorved jeg dog raaa bemagrke, at 

 den af Kröyer opdagede og af mig i det fölgende nasrmere beskrevne E. deformis i 

 enkelte Henseender saa betydeligt adskiller sig fra de övrige Arter, at den maaske ret- 

 test burde betragtes som Typen for en egen naerstaaende Slaagt, hvorved altsaa Fami- 

 lien Leuconidaa kom til at omfatte 3 forskjellige • Slaegter. 



Kropsformen er hos de herhen hörende Arter (cfr. Fig. 76, 77, 95) i Regelen 

 meget smal og langstrakt; kun den ovenfor anförte aberrante Art E. deformis gjör 

 herfra en Undtagelse, da den netop udmaerker sig ved sin korte og plumpe Bygning. 

 Forkroppen afsmalnes som hos foregaaende Slaegt jevnt bagtil og gaar ganske umaarke- 

 ligt över i Bagkroppen uden nogen skarpt markeret Graendse mellem begge. 



Rygskjoldet er ialmindelighed betydeligt kortere end de frie Forkropssegmenter 

 tilsammen og seet fra Siden (cfr. Fig. 76, 95) af nrkantet Form, fortil lige afskaaret 

 uden det mindste Spor af noget rostrumlignende Fremspring, med den övre Rand nae- 

 sten lige og kun i sin forreste Del mere eller mindre pukkelformigt fremstaaende. Oven- 

 fra seet (cfr. Fig. 77) er det bredest bagtil og jevnt afsmalnende fortil. De nedre Kan- 

 ter ere som saedvanligt paa Midten staerkt böiede og i sin forreste Del i en större eller 

 mindre Udstraekning fint tandede samt danne med de forreste Kanter et tydeligt Hjörne, 

 der undertiden er uddraget i en tilspidset fortilrettet Fortsats. De forreste Kanter, der 

 oventil ialmindelighed med en jevn Böining overgaa i de övre, ere hos de forskjellige 

 Arter i sit nedre Parti paa forskjellig Vis indskaarne og i en större eller mindre Ud- 

 straekning tandede. Ved na?rmere Undersögelse viser Rygskjoldet sig oventil som sagd- 

 vanligt ved en bagtil i 2 divergerende Grene udgaaende Fure eller Spalte delt i en 

 median og 2 laterale Lober, men Forholdet af disse Lober er her temmelig afvigende 

 fra samme hos de övrige Cumaceer (cfr. Fig. 77). Den mediane Lob er meget kort og 

 fortil naesten lige afkuttet, undertiden endog i Midten tydeligt indbugtet uden Spor af 

 nogen saerskilt Öielob. Sideloberne, der hos de övrige Cumaceer skyde sig frem föran 

 den mediane Lob i Form af et triangulsert oventil tagformigt hvaslvet Fremspring, det 

 saakaldte Rostrum, böie sig her med sine Ender opad og tilbage samt laagge sig ta?t 

 ind mod den mediane Lob, idet de kun lade mellem sig oventil en oval Aabning, der 



