BESKR. AF DE PAA FREG. JOSEPHINES EXPEDITION FUNDNE CUMACEER. 45 



staar i Förbindelse med Kropscaviteten og danner Egestionsaabningen for den ved 

 Gjelleapparatets Bevaegelser indenfor Rygskjoldet, fremkaldte Vandström. Fortil vige 

 disse Sidedele igjen noget ud fra hinanden ladende imellem sig längs Midten af den 

 forreste Del af Rygskjoldet et temmelig bredt Mellemrum, der udfyldes af en nögen 

 Hud, som tjener til Udspring for de stserkt udviklede övre Antenner og bagtil umaer- 

 keligt overgaar i Overlasben. Rygskjoldets Overflade er överalt jevnt hva?lvet uden 

 Spor af fremstaaende Kjöle eller tornformige Fortsatser og ofte isasr i sit forreste Parti 

 taet besat med länge Haar eller Börster. Under Mikroskopet viser det ligesom de öv- 

 rige Integumenter en eiendommelig Struetur ligesom af taglagte Smaaskjad. 



De 5 bag Rygskjoldet optrcedende Forkropssegmenter ere alle vel udviklede og om- 

 trent af samme Udseende som hos foregaaende Slaagt. Li°'esom hos denne har sidste 

 Segment en mere bevajgelig Articulation med det foregaaende end med lste Bagkrops- 

 segment og synes herved mere at slutte sig til Bagkroppen end til Forkroppen. 



Bagkroppen er hos alle herhen hörende Arter med Undtagelse af E. deformis rae- 

 get stterkt udviklet og betydeligt liengere end Forkroppen. Dens Segmenter ere som 

 hos Leucon cylindriske og kun nedentil tydeligt udrandede, deres Bevaagelighed derfor 

 ogsaa mere indskraenket end hos SI. Diastylis. 



Da der som ovenfor anfört ikke findes det mindste Spor af nogen särskilt ud- 

 viklet Öielob, mangler naturligvis ogsaa Oiet fuldstoendigt hos alle herhen hörende 

 Arter. 



De övre Antenner (Fig. 80 — 81) ere af en saerdeles kraftig Bygning og faastede 

 taet sammen temmelig höit oppe ntermere det övre end det nedre Hjörne af Rygskjol- 

 det. Pedunkelen bestaar som saadvanligt af 3 Led, men det förste af disse er i Rege- 

 len saardeles kort og ved Basis ufuldstaandigt afgraandset fra de omliggencle Dele. De 

 2 övrige Led danne tilsammen en staark knaaformig Böining, idet det förste er rettet 

 nedad, medens det andet er slaaet opad imod den forreste Side af det foregaaende. 

 Begge disse Led ere i Kanterne forsynede med staerke tvasrstribede og tildels grovt 

 cilierede Börster. Svöberne ere temmelig robuste, den övre som sasdvanligt 31eddet, den 

 nedre derimod kun bestaaende af et Led, men dog betydeligt stasrkere udviklet end 

 hos foregaaende Slaagt og ligesom den övre Svöbe besat med grove tildels tornformige 

 Börster; fra det korte sidste Led af den övre Svöbe ndgaar de 2 ssedvanlige baandfor- 

 mige Lugtepapiller, som dog her ere meget korte. Noget forskjelligt er, som nedenfor 

 naermere skal vises, disse Antenners Bygning hos den aberrante Art E. deformis Kr. 



De nedre Antenner (Fig. 82) vise hos Hunnerne en lignende rudimentaar Bygning 

 som hos foregaaende Sltegt. Ligesom hos denne ere de uleddede og knaeformigt böi- 

 ede, med den ydre Del koniskt tilspidset og i Enden besat med 4 smaa Hörebörster 

 (a); til den forreste Rand er i Regelen faestet 3 i forskjellige Retninger böiede cilierede 

 Börster, hvoraf den midterste er laangst. 



Mandiblerne (Fig. 79 a, Fig. 83 — 84) ligne naesten fuldstaendigt samme hos fore- 

 gaaende Slaegt, alene med den Forskjel, at den korte ligeoverfor Molarproeessen udgaa- 

 ende Fortsats her ganske synes at mangle. Som hos Diastylis have de en skraat verti- 

 kal Retning, idet de (cfr. Fig. 79 a) ere ophamgte indenfor Rygskjoldet saaledes, at det 

 •ene af de 2 Hjörner, hvormed deres Corpus ender, articulerer med Rygskjoldets indre 



