52 G. O. SARS, 



Arter paa Midten en staerk albuformig Böining; men denne Böining er ikke som hos disse beliggende mellera de 2 

 sidste Led, men mellem lste og 2det; de 2 ydre Led ere derimod megét fast naesten ubevaegeligt forbundne med 

 hinanden. Det lste Led, der hos de övrige Arter er saerdeles kort og utydeligt afsat fra de omliggende Dele, er 

 her det lasngste af alle og rettet lige nedad, saa at det, naar Dyret sees fra Siden (Fig. 101), fordetmeste 

 skjules indenfor de noget fremspringende forreste Kanter af Rygskjoldet; medens den övrige Del af Antennen 

 er rettet skraat opad og fortil, traedende frit frem föran samme; det er betydeligt bredere end de 2 övrige Led 

 og omtrent af samme Laengde som disse tilsammen samt raekker med sin Ende lige til det nedre fremspringende 

 Hjörne af Rygskjoldet; i sin bagre Kant har det 4 korte Fjaerbörster og i sin forreste Kant riaermere Enden 2 

 temmelig länge og tynde Hörebörster. 2det Led, der med det foregaaende har en meget bevaegelig Articulation, 

 er staerkt indknebet ved Basis, men lidt efter lidt udvidet mod Enden, uden Fjoerbörster, men besat med tal- 

 rige, omtrent 14 Torner, hvoraf 4 danne en Tvaerrad i den forreste Kant naermere Basis, medens de 8 laengste 

 af dem ere faestede ved den lige afskaarne Ende, dannende en Krands omkring Roden af sidste Led. Dette er 

 noget laengere end 2det, af cylindrisk Form og naer Enden i den övre Kant forsynet med en Tvaerrad af 4 

 staerke Torner. Den övre Svöbe er af usaedvanlig kraftig og uudersaetsig Form og betydeligt kortere end Pe- 

 dunkelens sidste Led. Dens lste Led er ganske nögent, cylindriskt og omtrent dobbelt saa långt som de 2 öv- 

 rige Led tilsammen. 2det Led er bredere end långt, lige lykt som det foregaaende og ved Enden i den nedre 

 Kant forsynet med en staerk fortilrettet Torn. Sidste Led endelig er saerdeles lidet, i Enden skraat afskaaret 

 og foruden med de saedvanlige her meget korte Lugtepapiller bevaebnet med 3 staerke Torner. Den nedre 

 Svöbe er saerdeles kort, knudeformig, naesten ligesaa bred som läng og i Enden bevaebnet med 3 Torner. Disse 

 saavel som de övrige Torner paa disse Antenner vise en ganske eiendommelig Bygning; de ere nemlig (Fig. 105, a) 

 i Störsteparten af sin Laeugde fuldkommen glatte og kun i den alleryderste Ende forsynet med nogle fine ta?t 

 sammenstoaende Haar, hvorved de faa et naesten kostagtigt Udseende; ved naermere Undersögelse viste disse 

 Haar sig kun at udgaa fra den ene Kant, der taet ved Spidten danner en tydelig Afsats. 



De nedre Antenner fFig. 106) ere af et endnu mere rudimentaert Udseende end hos de övrige Arter og 

 danne som hos disse en liden uleddet, paa Midten knaeformig böiet Fortsats. Ved den knaeformige Böining er 

 til den nedre Side faestet 2 usaedvanligt staerke og med saerdeles länge og tfette Sidehaar forsynede bagudrettede 

 Börster. Endedelen er meget smal og af konisk Form, fuldkommen glat og kun i Enden som hos de övrige 

 Arter forsynet med 4 smaa Hörebörster. 



Mandiblerne (Fig. 107) ere temmelig staerke, forövrigt af den for Familien Leueonidae characteristiske 

 Bygning. 



lste Par Maxiller (Fig. 108) vise den Egenhed, at der ved Basis af Svöben udad findes en liden la- 

 melleformig cilieret Fortsats, som ikke bemaerkes her hos de övrige Arter. 



2det Par Maxiller (Fig. 109) ere meget smaa og mangle som hos de övrige Arter af denne Slaegt lige-. 

 som af SI. Leucon ethvert Spor af de hos de övrige Cumaceer til den indre Rand faestede kamformigt ordnede 

 eilierede Börster. 



lste Par Kjcevefödder (Fig. 110) har naestsidste Led forholdsvis bredere end hos de övrige Arter og 

 udraaorker sig isaer ved den staerke Udvikling af de fra dette Leds Ende udgaaende Börster, der ere betydelig 

 staerkere og laengere end hos de övrige Arter og ligesom delt i 2 Partier; det basale Parti er i begge Kanter 

 fint cilieret, medens Endedelen i den ene Kant er forsynet med saerdeles grove, naesten tornformige, i lige Af- 

 stand fra hinanden stillede Sidehaar. Sidste Led (a) er af konisk Form og paa Enden bevaebnet med 3 Torner, 

 hvoraf den ene er meget kort og tyk og naer Enden til hver Side forsynet med et enkelt grovt Sidehaar. — 

 Gjelleaparatet har kun 3 cylindriske Gjellesaekke. 



2det Par Kjwvefödder (Fig. 111) ere af saedvaulig Bygning og adskille sig kun derved, at den fra 

 naestsidste Led udgaaende fortilrettede Borste her er usaedvanlig kort og ikke naaende Spidsen af sidste Led, 

 medens den hos de övrige Arter raekker långt udenfor samme. 



3die Par Kjcevefödder (Fig. 112) har 2det og 3die Led forholdsvis smalere end hos de övrige Arter; 

 forövrigt stemme de i sin Bygning temmelig nöie overens med samme hos disse. 



lste Fodpar (Fig. 113) er forholdsvis kortere end hos de övrige Arter og raekker kun (cfr. Fig. 101) 

 med de 2 yderste Led udenfor Rygskjoldets forreste Rand. Basalledet er temmelig stort, naesten saa långt 

 som de 4 fölgende Led tilsammen, og ved Basis temmelig staerkt krummet; i den nedre Kant har det 

 omtrent 9 länge Fjaerbörster og er ved Enden bevaebnet med nogle korte Torner. 2det Led er som saedvanligt 

 meget kort og skraat afskaaret i Retningen bagfra fortil. 3die Led er ligeledes i Enden skraat afskaaret, men 

 i den modsatte Retning og har i den övre Rand 2 staerke Fjaerbörster. 4de Led er betydeligt laengere end de 

 2 foregaaende tilsammen og har i den övre Kant og ved Enden 7 usaedvanlig länge og staerke fortilrettede Fjaer- 

 börster. 5te Led er noget kortere og naesten nögent, kun besat med nogle fine Haar. Sidste Led endelig er af' 

 en saerdeles smal lineaer Form, omtrent i kortere end naestsidste og ved Enden forsynet med 3 simple Börster 

 og 3 tynde Torner, hvoraf den ene af de 2 fra Spidsen udgaaende er saerdeles läng. Svömmepalpen er temmelig 

 staerkt udviklet og raekker fortilstrakt omtrent til Enden af Basalledet; dens Bygning stemmer forövrigt nöie 

 overens med samme hos E. pusilla. 



