BESKR. AF DE PAA FKEG. JOSEPHINES EXPEDITION FUNDNE CUMACEER. 53 



2det Fodpar (Fig. 114) er af kort og underssetsig Bygning, neppe mere end halvt saa långt som fore- 

 gaaende. Basalledet er meget tykt og temmelig stserkt böiet og har i sin nedre Kant 8 länge Fjaerbörster samt 

 desuden nser Euden 4 Torner, hvoraf de 2 ere sserdeles länge og lige fortilrettede. 2det Led er noget lsengere 

 end bredt og har i Enden i hver Kant en Torn og en cilieret Borste. 3die Led er betydeligt lsengere end 2det 

 og tillige smalere, af cylindrisk Form og bevsebnet med 6 Torner og en til den nedre Kant fsestet cilieret Bor- 

 ste. 4de Led er som saedvanligt meget kort og forsynet med en enkelt kort Torn. Sidste Led er derimod 

 temmelig stasrkt forlaenget og naesten af 3die Leds Laengde samt bevsebnet ialt med ikke mindre end 11 Tor- 

 ner, hvoraf de 4 udgaa fra den lige afskaarne Ende; en af disse sidste er betydeligt lsengere end de övrige og 

 synes at forestille Endekloen; alle de övrige til dette Fodpar faestede Torner vise den samme eiendommelige 

 Bygning som paa de övre Antenner. 



Be 3 bageste Fodpar (Fig. 115 — 117) ere af kort og underssetsig Bygning og rigeligt forsynede med 

 länge cilierede Börster. Det forreste af disse Par (Fig. 115) er som hos de övrige Arter forsynet med vel ud- 

 viklede Svömmepalper og dets Basalled i Overensstemmelse hermed stserkere udviklet end paa de 2 bageste 

 Par. Sidste Par (Fig. 117) er kun lidet kortere end det foregaaende og har Basalledet omtrent af samme 

 Laengde som de övrige Led tilsammen. 



Be t/dre Halevedhceng (cfr. Fig. 103) ere af sserdeles kraftig Bygning og betydelig lsengere end de 2 1 

 sidste Bagkropssegmenter tilsammen. Stammen er meget tyk og plurap og i den indre Kant forsynet med kun 

 3 börsteformige Torner, hvoraf den forreste er lsengst; paa den dorsale Side har den desuden 5 betydeligt lsen- 

 gere tornformige Börster eller tynde Torner, hvoraf de 3 ere fsestede i eu skraa Rad nser Basis, medens de 2 

 övrige udgaa tset sammen nser den bagre Rand. Aarerne ere af meget ulige Laengde og Form. Den indre, 

 som er den korteste er omtrent af Stammens Laengde og dolkformig, lige fra Basis af jevnt afsmalnende og i 

 den indre Kant forsynet med omtrent 7 korte Torner. Af dens 2 Led er det sidste som ssedvanligt det kor- 

 teste og neppe mere end \ saa långt som det lste samt gaar i Enden ud i en stserk lige bagudrettet Torn, 

 ved Basis af hvilken der udad er fsestet en läng ligeledes bagudrettet Börster.' Den ydre Aare er omtrent | 

 lsengere end den indre og af sserdeles kraftig Bygning. Dens lste Led er i Enden meget skjaevt afskaaret i 

 Retningen . indenfra udad og sserdeles bredt, uden Börster eller Torner. Sidste Led er sserdeles stort, plade- 

 formigt og naer Enden ligesom knsekket, idet den ydre Fjerdepart pludselig böier sig nedad og noget ud til 

 Siöerne (cfr. Fig. 101 — 102) Paa den övre Side er dette Led bevaebnet med 12 stserke Torner, der ere ord- 

 nede i 2 skjaeve Rader, hvoraf den forreste naar tversover hele Ledet, medens den bageste kun rsekker til Mid- 

 ten. Af disse Torner, der vise den samme eiendommelige Bygning som paa de övre Antenner og paa 2det Fod- 

 par, ere de bageste i den forreste Rad sserdeles länge og rsekke långt udenfor Spidsen af Ledet; de i den ba- 

 geste Rad ere noget kortere, men tiltage ligesom hine jevnt i Laengde bagtil. I den ydre Kant har dette Led 

 endnu paa Midten 3 korte Torner, og fra den skraat afskaarne Ende udgaa ligeledes 3 indad i Laengde tilta- 

 gende Torner; den indre Rand af Ledet er ganske lige og i sin bageste Del forsynet med omtrent 7 fint cili- 

 erede Börster. 



Som ovenfor bemaerket henförer jeg naervserende, som man af ovenstaaende Beskrivelse vil have seet, 

 meget aberrante Form kun förelöbigt til SI. Eudorella, hvem den ialfald staar noermere end SI. Leucon, hvortil 

 den af Kröyer blev henfört. Rigtigst burde den vel betragtes som Typen for en egen Slaegt af Familien 

 Leuconidse, noget, der imidlertid först ved Undersögelsen af den endnu ubekjendte fuldt udviklede Hans Byg- 

 ning vil med Sikkerhed kunne afgjöres. 



Arten er som ovenfor antydet först opstillet af Kröyer efter et enkelt Individ fra Grönland. Senere 

 har jeg blandt en Del af Hr. Stipendiat Axel Boeck ved vor Vestkyst samlede Cumaceer, som han velvilligt 

 overlod mig til Undersögelse, fundet et Par Exeraplarer af samme Art. Den har saaledes en videre geographisk 

 Udbreduing end de fleste övrige bekjendte Cumaceer. 



