10 K. A. HOLMGREN, 



åtminstone ej behöfva använda denna oegentliga benämning för att beteckna den 

 elektricitet, som jordytan direkt kan uppvisas ega, tillåter jag mig att hädanefter kalla 

 luftkretsens elektricitet den atmosferiska, sjelfva jordytans den terrestra och båda till- 

 sammans den telluriska, samt slutligen kraften i allmänhet, och utan afseende på agensets 

 rum, den kosmiska. 



6. I formeln £7= ånr T. (S -\- y) var U det utslag, som en sfer af radien r 

 upptog, om han på ofvan beskrifna sätt stäldes vid höjden H. Man kan fördenskull 

 sätta U — e . Anr^ti,, om t betecknar observationssferens mot 17 = svarande elektriska 

 täthet och e det elektrometerutslag, som motsvarar laddningens enhet. Följaktligen blifver 



y = er ■$. 



Häraf synes att y är proportionel med den ur formeln beräknade tätheten hos 

 den elektricitet, som en sfer med radien r på ofvan beskrifna sätt skulle upptaga, om 

 hans medelpunkt befunne sig vid sjelfva jordytan. Men y är, enligt det antagna be- 

 traktelsesättet, oberoende af Q, d. v. s. af elektricitetsmängden hos den fingerade sfer, 

 som i elektriskt hänseende kan anses ersätta jorden. Ty så länge E ej undergår någon 

 förändring, förblir formen oförändrad för den konduktör, som tankes bildad af obser- 

 vationssferen, den fingerade sferen med radien R, jemte deras föreningstråd. En vex- 

 ling i Q måste fördenskull införa en dermed proportionel förändring af t , så att, enligt 



Q = 4tiR 2 . T, förhållandet ^ förblir oförändradt. Hvarje vexling i y innebär följaktligen, 



enligt det antagna betraktelsesättet, en utvidgning eller sammandragning af den finge- 

 rade sferens yta. 



Om nu, vidare, i formeln (III) insattes U=e.m, hvarvid m är den elektricitets- 

 mängd, som gifver utslaget U, erhålles em = r{ctH -f- /?), hvaraf synes att både et och [i 

 måste vara proportionela med e. Likaså måste ock, enligt den med (III) identiska 

 formeln (II) eller e . m — ånrT(H-\- y), storheten Tvära proportionel med e. Jemföras 

 nu dessa två uttryck, erhåller man c< = 4nT och /?— AnT.y; och häraf 



y= L . 



Således kan storheten y bestämmas oberoende af den elektr ometriska enhet, hvarmed 

 observationerna uppskattas; således ock oberoende af den elektr ometers konstruktion, hvar- 

 med de elektriska bestämningarna göras. 



Det gifves således, oaktadt inga med hvarandra jemförliga elektrometrar för när- 

 varande finnas, ett medel, hvarigenom elektriska bestämningar från olika ställen och 

 olika tider med hvarandra kunna jemföras. Med hvilka pålitliga elektrometrar som 

 helst kan man nemligen samtidigt bestämma / på olika ställen af jorden. De genom 

 / bestämda punkterne skulle tillhöra omslutande ytan till alla sferiska ytor, hvarmed 

 jorden i sina särskilta punkter kan i elektriskt hänseende ersättas. Hvarje höjning eller 

 sänkning i denna yta skulle på de särskilta observationsorterne gifva sig tillkänna såsom 

 en motsvarande vexling i y, på liknande sätt som luftkretsens böljor angifvas af baro- 

 metern. Möjligen har jorden en sådan, af telluriska eller kosmiska inverkningar — för 

 att så säga — elektrisk ebb och flod, o. s. v. Ett uttryck för alla sådana vexlingar 

 skulle således kunna erhållas, oberoende såväl af olikheterna mellan särskilta instru- 



