OM ELEKTRICITETEN SOM KOSMISK KRAFT. 11 



menter som ock af ett och samma instruments förändringar från det ena till det andra 

 observationstillfället. Det bör således på denne väg bland annat kunna utrönas, huru- 

 vida t. ex. solen utöfvar något elektriskt inflytande på jorden, samt huruvida den 

 elektriska kraftens obeständighet verkligen är så stor, som hon förmenas vara. 



Ännu har jag ej gjort några observationer med särskilt afseende på förverkli- 

 gandet af detta förslag. *) Men de sist anförda serierna synas dock gifva förhoppning- 

 om möjligheten deraf. Försöken i Tab. II. gifva ungefär tre gånger så stora värden 

 på « och /? som försöken i Tab. I. Men af de förra erhålles / = 38,3fi06 Cm. och af 

 de sednare j /= 34,9357 Cm. Skilnaden är således 3,4249 Cm. eller ungefär 9 procent af 

 de båda värdenas medeltal. Denna skilnad kan möjligen bero på felaktigheten hos de 

 båda serierna eller endera af dem; men möjligt är ock att han kan vara uttrycket föl- 

 en verklig olikhet i det elektriska tillståndet vid de två observationstillfällena, mellan 

 hvilka lågo tre dygn. En beräkning af de observationer, som förra året togos vid 

 Åsen, gifver ett mycket mindre värde pä y. Detta vore som sig bör, äfven om dessa 

 observationer kunde anses fullt pålitliga; ty observationsbygnadens tak var då — som 

 ofvan nämnts — betydligt lägre än i år. 



Hvad beträffar bestämningen af T ur equationen T — ^, möter dervid den stora 



svårigheten att cc beror af den enhet, livarmed elektricitetsmängderna uppmätas; och 

 ännu har ingen för detta ändamål tjenlig enhet kunnat uppställas. Skulle det lyckas 

 att finna en sådan, vore de nödiga kraftbestämningarna i sjelfva verket gifna, ty af cc 

 bestämmes kraftens styrka i lodliniens riktning. 



7. Innan jag lemnar det här afhandlade ämnet, bör jag, för undvikande af 

 misstydning, anföra följande. 



Herr Lamont 2 ) anför som ett faktum: "dass an jedem iiber die Ebene erhöhten 

 Puncte eine mit der Erhöhung proportional zunehmende electrische Spannung vorhanden 

 ist". Det torde böra antagas att han grundar detta uttalande på egna, ej offentlig- 

 gjorda, iakttagelser 3 ). 



Herr Quetelet deremot har häröfver offentliggjort en omfattande undersökning 4 ), 

 som — så vidt jag känner — är det första och tillika det enda försök att genom 

 beräkning af observationer uppställa en matematisk lag för någon af den kosmiska 

 elektricitetens företeelser. Han finner som resultat att "dans un lieu nullement dominé 

 par des corps avoisinants, 1'intensité électrique de l'air croit, ä partir d'un point déter- 

 miné, proportionellement aux hauteurs". Hans observationsformel är y = mx -f- n, hvar- 

 vid y är höjden öfver ett visst plan, x den motsvarande elektriska styrkan, samt m 

 och n två konstanter. Detta resultat sammanfaller således med det, hvartill jag kommit. 



Jag anmärkte ej denna öfverensstämmelse i min förra uppsats 5 ). Det torde ock 

 kunna ifrågasättas, om nyssanförda resultat får dragas af Herr Quetelets observationer 

 och om min undersökning kan anses sammanfalla med hans. 



x ) Den regniga väderleken och embetsgöromål hafVa under hösten hindrat mig derifrån. 



2 ) Jahrb. 1852, sid. 78. 



3 ) Jfr. a. st. sid. 80. 



4 ) Ann. de 1'Obs. Eoy. de Brux. T. VII. 



ä ) Skälet dertill är följande. För tre år sedan hade jag tillgång till ifrågavarande Annaler. Men jag fastade 

 mig ej mycket vid undersökningen om den elektriska kraftens vexling med höjden, enär jag då, vid början 



