KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 14. N:0 I. 5 



Emedan alla dessa fiskarter undersöktes på ett fiskefartyg, straxt efter det de upptagits ur hafvet, är det 

 säkert, att denna parasit uppehåller sig på flera slags fiskar; dock är det möjligt, att den tillfälligtvis kommit 

 till en eller annan bland de ofvan uppräknade arterna. Dess älsklingsplats tyckes vara buken och hufvudet, 

 der den håller sig väl fastsugad. Då upptäckaren af denna art ej sett mer än två individer, tagna på Gadus 

 morrhua, torde i vissa fall en modifiering af eller ett tillägg till artens karakteristik vara behöfligt, hvarföre 

 här tillägges följande: 



Färgen är för det obeväpnade ögat vanligen gul eller gulröd; under luppen eller mikroskopet visar sig 

 huden beströdd med talrika, bruna punkter, och det på analskifvan oftast lika mycket som annorstädes (icke 

 blott 6 — 8 punkter) till och med vid skifvans rand. Färgen beror för öfrigt mycket af tarminnehållet, i det 

 att bakre, större delen af djuret, då tarmen är fyld med blod, visar sig blodröd, brun eller helt svart. Sist- 

 nämnda färg förekom isynnerhet hos ett par mycket stora eller kanske rättare utspända individer, som togos 

 på långan och som man lätt kunde taga för en annan art. — Afven kroppens form kan af samma orsak för- 

 ändras: bakkroppen blir naturligtvis derigenom 2 å 3 gånger tjockare, likväl föga i närheten af analskifvan, 

 hvadan der förekommer en mer eller mindre stark insnörning. Kroppsringarne äro på spritlagda exemplar för 

 beväpnadt öga temligen tydliga. På bakkroppens sidor från genitalöppningen till straxt framotn analtrakten 

 synas midt emot hvarandra omkring 12 par små, rundade, klara, ofärgade vårtor, upptagande hvar 5:te ring. 

 Dessa vårtor, som förmodligen utvisa mynningarne af excretionsorganerna, torde kunna indragas, åtminstone 

 visa de sig icke alltid lika tydligt. Dock framträda de tydligt äfven på det ena af de ofvan omtalade svarta, 

 af blod starkt utspända individerna. 



Munskifvan sitter excentriskt liksom sugslidan, hvilken är längre än skifvans diameter och ofta befinnes 

 framsträckt, analskifvan dereraot nästan centralt. Den sistnämnda antager pä spritlagda exemplar en regelbun- 

 den skållik form (som ett urglas eller en ihålig halfsfer), den förra får deremot en aflång, längsstäld öppning 

 i följd af de starkt inböjda sidodelarne. Analöppningen stundom framskjuten i en liten tub på ryggen nära 

 analskifvan. 



De yttre generationsorganerna äro ofta, men icke alltid, sådana fig. 1 utvisar. Man ser nämligen en 

 mer eller mindre afrullad trådlik cirrus utgå vid framkanten och basen af ett äggformigt eller aflångt, med öf- 

 riga kroppen lika tecknadt parti, som kan betydligt öfverstiga halfva halsens (d. v. s. den frammanför genital- 

 öppningarne belägna delens) längd, rigtar sig utåt eller bakåt och stundom är böjdt. Detta organ är tydligen 

 detsamma, som af Malm omtalas hos Piscicola subfasciata och gracilis, och jag vill, dels för dess läge, dels 

 emedan jag sett en aflång, längsstäld öppning i dess spets, anse det som ett slags vulva af ovanligt omfång. 

 Oväntadt förefaller det visserligen, att af samma art några individer skulle ha en så framskjuten vaginalöpp- 

 ning, andra deremot ha den indragen, i synnerhet som man ej skulle vänta det framskjutande partiet tecknadt 

 med pigmentfläckar, om det blott tidtals framskötes, men då inga andra olikheter visat sig och omständig- 

 heterna ej medgifvit att under mikroskopet granska djuren lefvande, sammanföras de här utan vidare; framtida 

 undersökningar må upplysa om, hvad betydelse denna anordning må ega vid djurens parning Aumärknings- 

 värdt är det ock, att ingen utskjutande vagina visade sig på exemplaren från Gadus morrhua, G. virens eller 

 Chimwra; deremot förekommo de på 8 af 10 från Raja Batis, de fleste från Acanthias och Molva, på två från 

 Raja Fullonica samt på exemplaret från Sebastes. Blott hos ett individ förekom en föga framskjutande vagina, 

 lik en vårta. 



Emellan munskålen och cirrus räknades 18 ringar. Eget är det, att hos 4 exemplar från Gadus morr- 

 hua (jfr. fig. 1 B) finnas dubbla cirri, utskjutande bredvid hvarandra och af samma utseende, hos andra der- 

 emot synes blott en, såsom vanligt är hos denna ordning. Hos ett slägte, Histriobdella, äro dock 2:ne 

 cirri kända; troligtvis har äfven Piscicola nodulifera alltid dubbla cirri. 



2. Piscicola gracilis Malm 1. c. 241. 



Hab. Ad caput Trigla gurnardi speeimeu unum in Skagerrack legi. 



Genom storlek, färg och bostad samt analskifvans litenhet öfverensstämmer mitt exemplar med det Malm 

 beskrifvit, men det har liksom de föregående små vårtor längs sidorna af bakkroppen och saknar utskjutande 

 vagina. Munskålen liknar ett urglas, har alltså rund öppning. Står nära föregående; huruvida den är derifrån 

 verkligen skild art, derom vågar jag med så ringa material ej yttra mig. 



3. Piscicola picta n. sp. Corpus teres elongatum, antrorsum paullo attenuatum, brunneum, vittis 

 transversis cingentibus violaceis ad 15, totidem brunneis ejusdem latitudinis hitercalatis. Vittse violaeesc supra 

 lineis longitudinalibus parallells argenteis ornatre. Oculi nulli. Acetabulum brunneum. Longit. 22 mm., 

 låtit. max. 3\ mm. 



Hab. Ad arcum branchialem 'Gadi morrhua; in mari Skagerrack, ubi mense Augusto specimen 

 unum legi. 



Händelsevis blef det enda funna individet under transporten något skadadt (det har sönderfallit i två 

 stycken), så att föga är att tillägga till den korta beskrifning, som genast gjordes efter det lefvande djuret. 

 Arten är emellertid lätt igenkänlig på sina lysande färger, i synnerhet äro de täta, silfverhvita längsstrecken på 

 ryggsidan af de violetta banden utmärkande. 



