KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. I. N:0 I. 9 



lera. Plectana sessilia globosa diam. 0,05 m.m., bothriis oapitis minora. Valvulse plectani cujusvis duse, con- 

 cavse, subclausEe, marginibus crassis. Uncini caudales graciles, inter plectana postrema siti, recti, retrorsum 

 directi, subparalleli, uterque articulis duobus constitutus, posteriore longiore. Cauda leviter emarginata. Cor- 

 pus secundum margines laterales propter glandulas vitelligeuas crassius, iu spiritu vini pleruraque cuvvatur, ita 

 ut facies dorsalis exteriör fiat. 



Denna art är förut funnen af Kuhn och Dujardin men ofullständigt beskrifven. Dess anatomi är svår 

 att utforska i följd af djurets ogenomskinlighet; lefvande har det för öfrigt ej af mig kunnat undersökas under 

 mikroskop, utan endast under lupp och ombord på fiskefartyg. Plectana synas mest öfverensstämma med dem 

 hos Octobothrium lanceolatum enligt Van Benedens figurer; likväl tycktes det stundom, som hade valvlerna 

 tvärgående midtellister. Fig. 8 visar hakarne vid cauda och samtliga plectana in silu efter ett glycerin- 

 prseparat; utan dylik behandling äro hakarne blott med svårighet synliga. Emellan testis och svalghufvudet 

 skymtas generationsorganer, serskildt en ljus kanal i medellinjen. Excretionsorganer hafva ej synts, ehuru vid 

 cauda finnes en svag inbugtning; dock visar sig på hvardera sidan om denna en liten mörk fläck, hvilket på- 

 minner om de båda vesiculse caudales hos Onchoeotyle. Storleken var något mindre än hvad Diesing angifver, 

 näml. högst 3^ m.m. i hvilande tillstånd; Diesing angifver dess vanliga längd till 2 — 3 linier (4,4 — 6,6 m.m.). 

 Kroppen är icke heller baktill bredare utan afsmalnar åt båda hållen och slutar med rundade ändar, dock är 

 den bakre ändan vanligen något bredare än den främre. Lefvande djur voro till färgen grå, utsträckta lancett- 

 lika, men kunde sammandraga sig så, att de blefvo nästan ruuda. 



S. Leuckart vill (Zoologische Bruchstiicke, III pag. 30., Freiburg 1842) anse denna art identisk med 

 O. lanceolatum Duj., men ehuru beslägtade äro de dock tydligen skilda arter, hvilket framgår af en jemförelse 

 mellan ofvan lemnade beskrifning och figurerna af O. lanceolatum hos Van Beneden (Mém. s. 1. Vers intesti- 

 naux Tab. V). Diesing förmodar, att den behandlade arten är identisk med Gmbea Cochlear Dies. (först be- 

 skrifven af Grube efter ett enda, ofullständigt individ, funnet på Scomber Scombrus); men såväl kroppsformen 

 som i synnerhet plectana afvika alltför mycket att döma af beskrifuingen. 



2. Octobothrium palmatum S. Leuck. Corpus planura ovato-oblongum, collo brevi, cauda dila- 

 tata, emarginata, canaliculata (ex quo corpus totum lanceolatum videtur), ad marginem utramque plectana quat- 

 tuor pedicellata gerente. Pedicelli cylindrici sequilongi. Testis ori quam parti caudali propior. Uncini cau- 

 dales nulli. Longit. 17 m.m., lat. 4 m.m. (fig. 9 — 12). 



Octobothrium palmatum Leuckart Zoolog. Bruchstiicke III, 24 (1842) Tab. I, 4; Dujardin Helmin- 

 thes 314; O. digitatum Rathke in N. Act. Acad. Leopold. XX, 242, Tab. XII: 12 — 15; Diclidophora palmata 

 Diesing Syst. Helm. I, 417; id. in Wien. Sitzungsber. XXXII, 384; Octoplectanum palmatum id. ibid. 

 XXXV, 443. 



Hab. Ad branchias Molvce vulgaris speeimina plurima ad 5 inter 9 pisces examinatos in mari Ska- 

 gerrack Augusto collegi. 



Structura interna: Caput corpori continuum, foveolis duabus rotundatis, parura profundis, vix conspi- 

 cuis. Os subapicale, paullo prominens. Pliarynx (ut videtur) elongata. Tractum intestinalem non vidi. 



Glandulce vitelligena secundum utramque marginem fasciam cineream a raedio collo (i. e. parte ante 

 testem sita) ad basem caudse (i. e. partis plectanophorae.) efficientes. In partem inträ fascias et pone testem 

 sitam fascia utraque ramos emittit, interdum (prsesertim caudse propiores) ramulis ornatos et confluentes; prae- 

 terea inträ utramque fasciam filum glandulis vitelligenis constitutum videtur, a medio corpore inter testem et 

 caudam ad basem partis plectanifera3 extensum. Etiam in hac parte rami nonnulli hujus organi videntur. 

 Testis transverse ellipticus, medianus, ori quam parti plectaniferae propior, diametro transversali tertiam latitu- 

 dinis corporis partem amplectente. Ovarium ad testis marginem anteriovem sed dextrorsum et hoc multo mi- 

 nus. Juxta ovarii marginem anteriorem ductus vitelliferi transversales adesse videntur. Uterus in collo, ovulis 

 sat numerosis (circa 100 numeravi), oblongis, flavo-brunneis, non filigeris (?) impletus, ex quo haec colli pars 

 crassior efficitur. Apertura vagince mediana, uncinis nullis cincta paullo pone os facile conspicitur. 



Animal dum vivit colore schistaceo gaudet (propter glandulas vitelligeuas), sed ovario, teste cum fascia 

 mediana ante illum et cauda albidis, area autem oblonga ovulis repleta brunnea vel flavobrunnea. Corpus pla- 

 num, excepta cauda qufe, prsesertim mortuorum, ita est curvata, ut canalis ventralis utrinque plectanis pedi- 

 cellatis determinatus effieiatur. Plectana singula transverse elliptica, bivalvia, pedicellis 2 — 3plo breviora; val- 

 vula utraque fuleris marginalibus duobus et uno transverso apice attenuato firmata; fulcra colore aureo insignia, 

 robusta, cute teeta, libera, tamen apicibus inter se contiguis. 



Kroppen är plattad och teraligen genomskinlig, i synnerhet bakre hälften. På såväl buk- som rygg- 

 sidan utvisas platsen för testis af en grop. Någon serskild hanlig genitalöppning märkes ej. Att de längs 

 gående, mörka strängarne med sina grenar, hvilka så tydligt framträda i hela partiet bakom testis, utgöras af 

 äggulekörtlar och således icke tillhöra tarmen, såsom det antages af Leuckart, derom öfvertygades jag såväl 

 af deras form och färg, som ock serskildt vid dissektion af partiet. De ligga närmare rygg- än buksidan. 

 Afven insidan af pleetanets valvler tyckes vara något ohitiniserad, att döma af färgen, som stötte i bernstensgult. 



K. Vet. Akail. Haudl. lid. 14. N:u 1. •" 



