8 A. G. NATHORST, BIDRAG TILL SVERIGES FOSSILA FLORA. 



Af öfriga arter, som af Nilsson, Agardh och Hisinger beskrifvas, anser Schenk 1 ), 

 att Sargassites septentrionalis, Caulerpites Nilssonianus samt Lycopodites phlegmariformis 

 äro barrträd och troligen tillhörande slägtet Brachyphyllum och att Abietites Sternbergi 

 är en Palissya. Schimper är äfven af samma åsigt 2 ). Vidare anser Schenk, att Nilssons 

 Ophioglossites är identisk med Phlebopteris Schouwii Brongn. från Bornholm och att 

 de båda tillhöra slägtet Gutbiera. Dertill bör anmärkas att Schimper tror sig vid Hör 

 hafva iakttagit Jeanpaulia Lindleyana (= Solenites furcatus L. H.) samt kottar af en 

 Cheirolepis. Såsom äfven till slägtet fullkomligt obekant qvarstår bland de af Nilsson 

 beskrifna växterna hans tab. V fig. 7 från 1820, (II). Tvifvelaktiga äro vidare Pte- 

 rophyllum dubium Brongn. samt Pecopteris (ej Filicites) Agardhiana His (Leth. suec.) 

 och Cycadites (Zamites Schenk) giganteus His (Leth. suec). Detsamma gäller om Lyco- 

 podites paténs Brongn. 3 ). Enligt Schenk skall den i Sternbergs Flora der Vorwelt 

 afbildade Pecopteris från Hör (tab. 43 fig. 7) sannolikt vara identisk med Bergers 

 Pecopteris rosaefolia. 



Hvad Hisinger menar 4 ) med Neuropteris 2 spec, Schizopteris, Phlebopteris 2 

 spec, Culmites, Poacites 3 spec. samt Rhabdiophyllum 3 spec, alla från Hör torde 

 först en granskning af Nilssons samlingar kunna afgöra. 



Att Nilssons afsigt att beskrifva alla fossila, växter från Skåne aldrig blef full- 

 bordad, är således mycket att beklaga, ty under det att han redan år 1831 kunde upp- 

 gifva antalet fossila växtarter från Hör och Höganäs till sammanlagdt 27, och Hisinger 

 år 1840 till 31, så kunde man dock hittils ej anföra mer än 15 närmare bestämda 

 arter från Skånes kolförande formation, och detta oaktadt nya lokaler med för Nilsson 

 säkerligen obekanta arter (Thaumatopteris, Nilssonia polymorpha) under tiden anträffats. 

 Genom nedan beskrifna växter kommer visserligen detta antal att ökas, men de nya 

 äro sannolikt ej funna vid Hör, hvarföre vår fossila flora när Nilssons samlingar 

 beskrifvas säkerligen skal erhålla en ansenlig tillökning. 



Växter från Pälsjö, norr om Helsingborg. 



Som ofvan är nämndt upptäckte herr ryttmästaren C. Follin på Pålsjö under 

 vintern 1872 — 73 ett växtförande lager i Skånes kolförande formation strax norr om 

 Pålsjö. Enligt Lundgren (1. c. pag. 4) är dess plats i lagerserien »ungefär der, hvarest 

 Hébert på sin profil 5 ) märkt n:o 6, d. v. s. betäckt af lösa jordlager». Bergarten är 

 en svart bituminös ej kalkhaltig skiffer, som tämligen lätt låter klyfva sig och inne- 



1 ) A. Schenk. Die fossile Flora der Grenzschichten des Keupers und Lias Frankens. Wiesb. 1867. 



2 ) Det är tydligen felskrifning då i »Traité» etc. I pag. 161 Caulerpites Nilssonianus hänföres tilHYalchia och 

 C. selaginoides till Brachyphyllum. En blick på Brongniarts figurer och uppgiften om deras förekomst 

 (Histoire etc.) visar genast, att meningen är tvärtom. Hébert citerar emellertid Schimper, utan att märka 

 misstaget (Notes sur les grés etc. pag. 373), hvarföre han upptager Caulerp. Nilsson, under namn af 

 Walchia Nilssoniana. Slägtet Walchia slutar emellertid redan med den permiska perioden. 



3 ) Ann. d. se. nat. IV pag. 208. Prodrome etc. pag. 84. 



4 ) Anteckn. etc. 7, listan öfver fossilierna. 



5 ) Recherches etc. pag. 9. 



