KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 14. N:0 3. 21 



t. o. m. närmare den senare. Hos föregående art utgjorde oftast den bakre grenen, åtmin- 

 stone inom främre fältet, fortsättning af sidonerven, under det att den främre böjde sig 

 framåt och derefter utåt parallelt med den bakre. Hos denna art åter antingen diver- 

 gera båda grenarne lika mycket eller ock kan den främre grenen bilda sidonervens fort- 

 sättning; någon gång kan dock äfven den bakre ligga i fortsättningen deraf; dette 

 varierar på samma småblad. De båda grenarne kunna divergera, vara parallela eller 

 mot kanten t. o. m. något konvergera. På några exemplar äro sidonerverna ställvis 

 förtjockade (Tab. III fig. 5), hvilket måhända häntyder på anlag till fruktplättar. Den 

 första sidonerven bakåt utgår stundom snarare från rachis än från medelnerven. Små- 

 bladen visa stundom mot spetsen en tydlig tandning. 



Som af denna beskrifning framgår, öfverensstämmer nerveringen hos denna art 

 mera med Cladophlebis Rösserti sådan den framställes af Schenk, från hvilken den 

 dock skiljes genom den runda vingade stjelken, de mera jemnbreda och mot spetsen 

 tandade småbladen, de mera tätstående parbladen. Från föregående art skiljes den 

 genom den runda och vingade stjelken, flikarnes form och nerveringen. Likvisst torde 

 då stjelken ej är bibehållen särskiljandet ej alltid vara lätt. 



Förekomst. Hittils blott funnen i några få exemplar vid Pålsjö, der den synes 

 .vara mycket sällsynt. 



Förklaring öfver figurerna. Tab. III fig. 4 exemplar af Cladophlebis Heeri 

 m. visande den runda stjelken med antydan till vingkantning och derpå fastade par- 

 blad. Fig. 5 del af ett parblad, förstoradt för att visa nerverna; några af dem äro 

 på sina ställen förtjockade, hvilket möjligen kan bero på närvaron af fruktplättar, i 

 hvilket fall växten skulle stå i närheten af Asplenium. Obs. Vid nerveringen på figuren 

 gäller samma anmärkning som vid föregående art. 



I samband med Cladophlebis förtjenar omnämnas några fragment af en annan 

 ormbunke, tillhörande familjen Pecopterideae. Småflikarne äro från hvarandra åtskiljda 

 och äro försedda med mycket tjocka odelade sekundärnerver. Man skulle kunna tro, 

 att denna form vore de fertila bladen af några Cladophlebis, men de öfverensstämma 

 så mycket med Asplenites^Ottonis Gp. sp., att det är sannolikt att de verkligen tillhöra 

 denna temligen allmänna rätiska art. Tab. II fig. 8 visar ett isoleradt småblad för- 

 storadt. Tab. III fig. 7, exemplar med flere småblad fastade på rachis. 



GUTBIERA Presl. 



De fullständiga bladen af detta, endast med en bekant art uppträdande slägte, 

 skola vara handformigt flikade såsom hos så många andra af den rätiska formationens 

 ormbunkar. Flikarne äro pardelade med ända till basen fria småflikar. Dessa äro 

 jemnbredt-aflånga i kanten försedda med små, bågformade inbngtningar. Medelnerven 



