K0NGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 14. N:0 3. 23 



Som nyss nämdes är rachis förkolad på de exemplar, der en sådan är förhanden. 

 Detta synes vara anledningen dertill, att man så sällan träffar annat än enstaka små- 

 flikar — ett förhållande som enligt Schenk och Schimper äfven är rådande i Franken. 

 Småflikarnes vanliga längd är 5—7 millimeter. Den största jag iakttagit (Tab. III fig. 

 10, tillhörig Lunds geologiska museum), har en längd af 15 millim. mot en största bredd 

 af knappast 2 millim., och synes dock icke vara fullständig. På detta exemplar skulle 

 man kunna förmoda närvaron af indusium ehuru detta dock ej med säkerhet kan iakt- 

 tagas. Såsom ofvan nämndes uttalar Schenk den förmodan, att den af Nilsson beskrifna 

 växten från Raus tillhör slägtet Gutbiera. Han yttrar på samma gång, att växten från 

 Raus är identisk med Phlebopteris Schouwii Brongniart (Hist. des vég. foss. pag. 374 

 Tab. 132 fig. 4 — 6) från Bornholm. Med det sterila bladet af nämnda art kan någou 

 identitet väl ej gerna ifrågakomma, då nerveringen hos detsamma, genom de långs 

 medelnerven stående nervmaskerna, tydligen visar att det är en verklig Phlebopteris. 

 De fertila bladen skulle möjligen kunna höra hit då de helt och hållet synas öfverens- 

 stämma med de fertila bladen hos Gutbiera och Brongniart i beskrifningen säger sig ej 

 på dem ■ kunnat iakttaga någre nerver. 



Förekomst. Förut anförd från Raus och Pålsjö i Skåne samt Veitlahm och 

 Bamberg i Franken. 



Förklaring öfver figurerna. Tab. III fig. 8 fertilt blad af Gutbiera augustiloba 

 Presl. ined flikarne på ömse sidor af den förkolade rachis. Fig 9 en bladflik såsom de 

 vanligen träffas. Fig. 10 en ovanligt stor dito. Tab. IV fig. 1 visar 6 småflikar fastade 

 på rachis, hvilken på stuffen är föga synlig. 



Dictyopterideae. 



De till denna familj hörande ormbunkarne utmärka sig genom nätådriga, vanligen 

 handlikt delade blad. På grund af denna nervering ansågos flere af dem af äldre för- 

 fattare för dicotyledona fanerogamer. 



DICTYOPHYLLUM Lindley och Hutton. 



Slägtet Dictyophyllum uppställdes af Lindley och Hutton för en art från ooliten 

 vid Scarborough i England. Öfriga arter af slägtet, med den utsträckning, som det 

 erhållit af Schenk och Schimper, beskrefvos af äldre författare under slägtnamnen Camp- 

 topteris och Phlebopteris. Göppert uppställde ett annat närstående slägte, Thauma- 

 topteris, för en inom den rätiska formationen förekommande ormbunke, som från 

 Dictyophyllum skulle skiljas derigenom, att de större nervmaskorna hos detsamma ej 

 voro delade i mindre såsom hos det föregående. Denna angifna karakter visade sig dock 

 sedermera bero af ett misstag och nerveringen öfverensstämmande med Dictyophyllum, 

 hvarföre äfven Brongniart med skäl ifrågasätter, huruvida slägtet Thaumatopteris verk- 

 ligen fortfarande bör bibehållas. Schenk svarar härpå, att hos Thaumatopteris äro 

 nervmaskorna närmast intill småflikarnes medelnerv i riktningen af denna betydligt 



