26 A. G. NATHORST, BIDRAG TILL SVERIGES FOSSILA FLORA. 



centimeter lång. Dessa flikar äro mer eller mindre djupt parklufna, deras rachis bredt 

 vingad, så att såväl småflikarne å ena sidan som primärflikarne å den andra sinsemellan 

 sammanhänga. Först på ett afstånd af 4 — 5 centimeter från basen synas de första 

 småflikarne med en längd, som här är högst obetydlig, 12 — 20 millim., men som dock 

 hastigt tilltager uppåt för att slutligen mot spetsen åter aftaga. Med afseende på 

 dessa flikars form kan man uppställa följande dock utan gräns i hvarandra öfvergående 

 former *): 



var cc) genuinum, småflikar triangulära eller utdraget triangulära, i senare fallet 

 utan gräns öfvergående till 



var. fi) intermedium, småflikar från mer eller mindre tydligt tringulär bas långt ut- 

 dragna, smala jemnbreda eller mot spetsen långsamt afsmalnande. Denna varietet tyckes 

 åter utan gräns sammanflyta med Dictyophyllum Munsteri Gp. sp. 



Den förra formen kan hafva småflikarne mer eller mindre breda, och det är troligt, 

 att de bredaste (t. ex. Tab. VI fig. 2) i allmänhet härrör från nedre delen af bladet. 

 Vissa af dessa former visa en stor likhet med Dictyophyllum acutilobum Schenk (t. 

 ex. Tab. VI fig. 3), och det är, såsom af honom med flere framhålles, tvifvelaktigt om 

 ej dessa båda namn äro gifna till en art. Lärorikt är det exemplar, som framställes 

 å Tab. IV fig. 6, i det att dess bas visar sig besitta korta triangulära flikar, helt och 

 hållet erinrande om D. Nilssoni och D. acutilobum, under det att de mot spetsen blifva 

 utdragna och smala, hvarigenom bladet i hög grad kommer att likna Dictyophyllum 

 Munsteri Gp. sp. (Jemför t. ex. denna del af bladet med Schenks fig. 2 å Tab. XV på 

 anf. st.). Ibland de längre flikarne synes dock äfven några mera korta. Nämnde exem- 

 plar kan sägas visa början till varieteten /?) intermedium, hvilken dessutom framställes å 

 Tab. V fig. 1 och möjligen Tab. VI fig. 1. Anmärkas bör å andra sidan, att några exem- 

 plar hafva alla småflikarne triangulära; dessa exemplar äro små och troligen helt unga. 



Hos varieteten intermedium äro, som nämndt, småflikarne utdragna, och då de 

 derjemte äro smala, uppkommer en stor likhet med Dictyophyllum Munsteri Gp. sp. 

 Den enda skilnad, som möjligen skulle kunna angifvas, är att afståndet mellan flikarne 

 hos Dictyophyllum Munsteri ofta är större, så att den vinkel, som bildas af tvenne 

 sådana, är mera rundad än hos D. Nilssoni. Dock är detta ingalunda alltid fallet såsom 

 bland andra af Schenks nyssnämnde figur af D. Munsteri kan ådagaläggas. I förbi- 

 gående kan anmärkas, att den hittils anträffade största småflik har, ehuru ofullständig, 

 befunnits ega en längd af 109 millim. mot en bredd vid basen af 17. Småflikarnes 

 kant är vanligen alldeles helbräddad dock stundom något vågig, kanten visar sig van- 

 ligen starkt framträdande och har väl varit försedd ined en så kallad randnerv. 



Småflikarnes medelnerv utgår från rachis under vinkel mer eller mindre närmande 

 sig till rät, vanligen är den något framåtriktad. Den är särdeles tydlig, 0,5 — 1 millim. 



l ) Ursprungligen hänförda jag var. ,5 till Dictyophyllum Munsteri och ville blott till Dictyophyllum Nilssoni 

 hänföra exemplaren med triangulära flikar. Sedan jag fått se exemplar af D. Munsteri från Theta har 

 jag dock trott det riktigast att begränsa arterna så som här göres, försåvidt någon skildnad dem emellan skall 

 anses förekomma. Det var i enlighet med min första uppfattning, som jag i en i Geologiska För. Förh. 

 intagen notis om Pålsjöväxterna anger D. Munsteri såsom mera allmän än D. Nilssoni, hvilket ej är fallet. 

 Den uppfattning, som nu ofvan är framställd, synes öfverensstämma med Lundgrens. Olyckligtvis har jag 

 ej haft tillgång till Göpperts arbete: Gattungen d. fossilen Pflanzeu. 



