KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 14. N:0 3. 33 



Af dessa förekomma åtminstone tvenne vid Pålsjö, nämligen var. pusilla (fig. 5), 

 som af Schenk anses för en abnorm utvecklingsform, och var. conformis (samt troligen 

 äfven difformis). 



Förekomst. Sagenopteris rhoifolia är förut utom vid Pålsjö funnen vid Hör i 

 Sverige, i Frankens rätiska lager, i zonen med Ammonites angulatus vid Coburg, på 

 Harz, vid Steierdorf i Banatet, i Schweiz (ty enl. Schimper är Sagenopteris Charpen- 

 tieri Hr. troligen identisk med S. rhoifolia). 



Förklaring öfver figurerna. Tab. IV fig. 2 en bladflik af Sagenopteris rhoi- 

 folia Presl. med en utbugtning på ena sidan. Fig. 3 torde genom sin runda form 

 kunna tillhöra var. cc) difformis Schenk. Fig. 4 är ett trefiikadt blad af var. /) pusilla 

 Schenk. 



Odontopterideae. 



De ormbunkar, som tillhöra denna grupp, utmärkas hufvudsakligen genom ner- 

 veringen hos småflikarne, som, med större eller mindre del af basen fastade vid rachis, 

 antingen sakna medelnerv eller äro försedda med en sådan, som dock försvinner mot 

 spetsen; secundärnerverna äro i senare fallet mycket starkt framåtriktade och några af 

 dem utgå alltid direkte från rachis. Då medelnerv saknas äro nerverna jemnstarka, 

 parallela eller något divergerande, ofta dikotomiskt förgrenade. 



De tvenne slägten, som innefattas inom denna grupp, äro båda representerade 

 vid Pålsjö. 



THINNFELDIA Ettingshausen. 



Detta slägte, hvars arter med ett undantag blott äro funna inom rätiska for- 

 mationen och undre Lias, och hvars fruktifikation ännu är obekant, uppställdes först 

 af Ettingshausen '), som ansåg detsamma tillhöra ett Phyllocladus närstående barrträd. 

 Redan förut hade emellertid C. Fr. Braun beskrifvit arter häraf under namnen 

 Kirchneria och Neuropteris och ansåg dem vara ormbunkar 2 ). Schenk framställer åter 

 en tredje åsigt, i det han nämligen på grund af byggnaden hos epidermis samt nerve.- 

 ringen anser Thinnfeldia vara en cycadé, analog med Stangeria Moore 3 ). På samma 

 gång söker Schenk ådagalägga, att Ettinshausens åsigt ej kan vara hållbar, idet att exem- 

 plaren från Franken skulle obestridligt ådagalägga föremålens natur af blad, under det 

 att man med Ettingshausens åsigt måste anse dem för grenar. Dessutom framhåller 

 Schenk, att en medelnerv alltid hos Thinnfeldiaarterna är för handen, om den också ofta 

 är högst otydligt framträdande eller t. o. in. nästan ornärkbar. Hos Phyllocladusarterna 

 skulle deremot fyllodiernas nerver vara jemnstarka 4 ). Hvad Schenks egen åsigt angår, 



') C. v. Ettingshausen, Begriindung einigev ueuen öder nicht genau bekaimten Arten der Lias- und der 



Oolithflora. Abhandl. d. k. k. geolog. Keichsanstalt I Bd., 3 Abth. No. 3. 

 -) I Mönsters Beitr. z. Urgesch. d. Pflanzen; citerad af Schenk 1. c. och Saporta 1. c. 

 3 ) 1. c. 

 *) 1. c. pag. 108. Exemplar af Phyllocladus inom Riksmusei botaniska afdelniug, som jag haft tillfälle att 



granska, visa emellertid, att denna Schenks uppgift angående nerverna ej är riktig. Phyllocladus 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. B. 14. N:o 3. *> 



