KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 14. NIO 3. 35 



vid basen hopsmalnande till en kort stjelk, som nedlöper på raehis, h varigenom denna 

 synes något vingkantad, i kanten helbräddade eller kanske något vågformiga. Secundär- 

 nerverne utgå dels under särdeles spetsig vinkel från en tern Ii gen svagt framträdande, mot 

 spetsen försvinnande, medelnerv, dels direkte från raehis, förgrena sig dichotomiskt, små- 

 grenarne nå alla bladkanten. Raehis hos ett exemplar försedd med små knölar. 



Till ofvanstående beskrifning kan fogas, att medelnerven hos det afbildade exem- 

 plaret är föga tydligt framträdande, hvarföre den ej heller kunnat å teckningen ut- 

 sättas. Hos några bladfragmenter är den deremot iakttagbar, såsom tab. VI fig. 5, före- 

 ställande ett af dem, utvisar. 



Utom dessa exemplar förekommer derjemte ännu ett, temligen fullständigt blad. 

 Dess flikar äro bredare än hos det afbildade exemplaret och ej så långa. De äro dock 

 spetsiga samt försedda med ett kort ehuru tydligt skaft, något nedlöpande, ej motsatta 

 utan alternerande. Föröfrigt öfverensstämmer det med det beskrifna exemplaret, hvar- 

 före det utan all fråga måste anses tillhöra samma art, så mycket mera som de karak- 

 terer, som skilja denna Thinnfeldia från de öfriga arterna, nämligen det skaftade ned- 

 löpande spetsiga småbladet, som saknar öra, de under särdeles spetsig vinkel utträdande 

 och tättstående secundärnerverna, äro tydligt utpräglade hos detsamma. Dess spets 

 synes vara fullständig, men är allt för otydlig för att man skulle kunna iakttaga, om 

 ändfliken är odelad eller ej. Ettingshausens Thinnfeldia speciosa är till alla delar 

 mindre än exemplaren från Pålsjö samt afviker föröfrigt genom de mera aflägsna secun- 

 därnerverna, under det att dessa hos vår art äro ytterst tättstående, nästan upptagande 

 hela bladskifvan. Dess habitus erinrar deremot mycket om Thinnfeldia speciosa, hos 

 hvilken enligt Schenk (1. c. pag. 115) klyföppningarne skola förekomma blott på bladets 

 ena sida, under det att öfriga arter hafva sådana på båda. Schimpee anför äfven detta 

 i sin Traité (I pag. 496), hvarföre det förefaller egendomligt att i slägtkarakteren upp- 

 tages, att klyföppningar förekomma på båda bladsidorna (»Stomata in utroque latere 

 loborum»). 



Förekommer mycket sällsynt vid Pålsjö. Thinnfeldia speciosa Ettingsh., den 

 närmast stående arten, är blott funnen vid Steierdorf i Banatet, i lager tillhörande 

 rätiska formationen. 



Förklaring öfver figurerna. Tab. VI fig. 4 Thinnfeldia Nordenskiöldi m.; 

 del af sjelfva bladet. Fig. 5 visar en förstorad bladflik af ett annat exemplar med en 

 mera tydligt framträdande medelnerv. 



CTENOPTERIS Brongniart (in literis). 



Under namnet Filicites Agardhiana beskrifver Ad. Brongniart i Annales des 

 sciences natur. IV pag. 218 en växtförstening från Hör i Skåne. I Histoire des végétaux 

 fossiles upptager han densamma under namnet Filicites cycadea, i enlighet med Bergers 

 benämning, Odontopteris cycadaea, af samma förstening från Coburg. I Traité etc. upp- 

 ställer Schimper slägtnamnet Cycadopteris för denna art jemte tvenne andra. Då detta 

 namn emellertid redan förut blifvit af Zigno användt för att beteckna ett helt annat 



