KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 14. N:0 3. 39 



fortsätta öfver kanten af rachis mot dennes midt, och af denna anledning framträda de 

 verkliga nerverna här rätt tydligt. Då Schenk säger sig ej hafva kunnat iakttaga bladets 

 beskaffenhet öfver rachis, är det lätt förklarligt, att han ej — oaktadt de väl bevarade 

 bladen — erhöll kännedom om de verkliga nerverna. 



Aftryck af bladets öfversida visar — då de äro tydliga - - en smal fördjupning 

 långs de lister, som motsvara fårorna, i hvilka nerverna fortlöpa (se högra kanten 

 af Tab. VIII fig. 10), hvilken är aftrycket efter sjelfva nerven. De fåror, i hvilka 

 nerverna äro belägna, framträda rätt starkt på bladets undersida (Tab. VIII fig. 10) 

 och ett aftryck af denna visar således, som Schenk riktigt framhåller, blott märken 

 efter jemnstarka nerver. Dock händer det stundom, att i midten af dessa upphöjningar 

 på bladets undersida löper en fin fåra, motsvarande nerven på öfversidan, hvarföre lik- 

 heten mellan undersidan och ett aftryck af öfversidan, liksom mellan öfversidan och 

 aftryck af undersidan stundom är förvillande. Vi nämnde ofvan, att rachis på öfre 

 sidan är fårad; på undersidan är den deremot mycket starkt framträdande (Tab. VIII 

 fig. 10). Innan vi lemna nerverna torde vidare böra anmärkas, att tvenne närliggande 

 nerver stundom sammanlöpa (Tab. VIII fig. 11), blott en enda gång är deremot en del- 

 ning af en nerv iakttagen (samma figur). 



Ofvan yttrades, att exemplar med sorilika bildningar äfven i Pålsjöskiffern före- 

 komma. Flere sådana äro iakttagna, och om man ej i hvarje fall kunnat afgöra 

 hvilkendera af bladsidorna, som visade dessa figurer, så skulle de äfven här kunnat 

 anses för verkliga sori. Men nu äger det förhållande rum, att alla dylika exemplar 

 varit aftryck af bladets öfversida, hvarföre de sorilika partierne äro aftryck af fördjup- 

 ningar pä denna. Som nämndt, äro aftryck af öfversidan mycket lika bladets undre 

 sida, hvarföre en förvexling af båda lätt kan ske. Man kan ej vara säker om hvilken- 

 dera, som är för handen, såvida ej den förkolade bladsubstansen finnes i behåll. Detta 

 har lyckligtvis varit fallet vid alla exemplaren från Pålsjö, som visat dylika bildningar, 

 och undersökningarne af dem gåfvo det resultat, som ofvan anförts. Hvad dessa för- 

 djupningar verkligen äro, torde vara svårt att afgöra; jag har sett exemplar af Scolo - 

 pendrium, som vid torkning visat en rad regelbundna intryck, men ej emellan, utan på, 

 nerverna. Exemplar af Podozamites distans visa mycket ofta fördjupningar i blad- 

 substansen mellan nerverna, men dessa äro ej så regelbundna. Om klyföppningarnes 

 ställning varit mera regelbunden, så skulle man, såsom ock Schenk framhåller, kunna 

 antaga, att bärigheterna voro märken efter dessa, hvilka dock enligt Schenk ej ligga blott 

 i en rad mellan nerverna utan i större antal 1 ). Härvid bör måhända anmärkas, att regel- 

 bundenheten ej just är iögonfallande hos Pålsjöexemplaren. Huru dessa figurer än må 

 tolkas, så torde dock med säkerhet framgå, att Nilssonia vid Pålsjö visar figurer lika sori, 

 men som dock måste anses hafva ett annat ursprung. Huruvida detta äfven gäller om 

 de af Schenk beskrifna föremålen, är naturligtvis omöjligt att afgöra; det ena af hans 

 exemplar skall visa aftryck af undersidan med fördjupningar, motsvarande de förmodade 

 sori. Detta skulle då kunna varit öfversidan sjelf; det andra exemplaret skall deremot 



') Dock äro de af Schenk erhållna preparat, som visa bladets mikroskopiska byggnad, så otydliga, att det 

 torde vara riktigast att undvika att draga några som helst slutsatser af dem. 



