KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 14. N:0 3. 45 



Förekomst. Anomozamites gracilis m. förekommer vid Pålsjö i ett visst lager 

 tillsammans med Cladophlebis nebbensis och Cl. Heeri m. temligen sällsynt. I öfriga 

 lager äro blott ett par smärre fragmenter funna. Om Brauns Nilssonia spec. dub. från 

 Seinstedt, såsom troligt är, verkligen hör hit, så vore arten äfven att anföra från denna 

 lokal, och om det framdeles skulle visa sig, att den är identisk med nästföljande, 

 blefve äfven Theta vid Bayreuth att anföra såsom förekomstort. 



Förklaring öfver figurerna. Tab. XII fig. 4 visar ett nästan odeladt exemplar 

 af Anomozamites gracilis m.; på fig. 5 synas fiere inskärningar. Fig. 6 är ett blad 

 med jemförelsevis långdragna flikar. Fig. 7 visar den rundade basen på ett annat med 

 flikarne bredare. Fig. 8 är spetsen af ett blad ; detta erinrar mycket om den af Brauns 

 från Seinstedt anförda Nilssonia spec. dub. Fig. 9 är äfvenledes en bladspets, der fli- 

 karnes anläggning kan iakttagas. Fig. 10 ett litet smalt blad. Fig. 11 en förstorad 

 figur visande nerveringen. Fig. 12 är en stuff med fiere blad tillsammans. Fig. 13 är 

 ett organ, som ofta träffas tillsammans med bladen. 



2. Anomozamites marginatus Unger sp. 

 (Tiib. XII fig. 1—3.) 



Ptérophytlum marginatum Unger, Gen. et spec. plant. foss. pag. 289. 



Schenk, Flora d. Grensch. pag. 166 tab. XXXVII tig. 2-4. 

 Ctenophyllum marginatum Schimper, Traité d. pal. vég. II pag. 144. 



Möjligen blott en särskild form af föregående. Under namn af Pterophyllum margi- 

 natum anföres af fiere författare en liten cycadé från Theta vid Bayreuth, hvars all- 

 männa habitus erinrar om foregående art, och som hufvudsakligen utmärkes genom en 

 kring småflikarne fortlöpande tjockare rand. Nerveringen lär ej vara fullt iakttagbar. 

 Den förtjockade kanten skall enligt Schenk af C. Fr. Braun tolkas såsom en kantnerv, 

 hvilken äfven hos flera af nulefvande cycadéer skall förekomma. Schenk uttalar ej 

 någon sjelfständig åsigt, men säger, att ingen omständighet talar för, att den skulle vara 

 den omslagna bladkanten eller häntyda på någon fruktification. Enligt honom skola 

 dock epidermiscellerna öfver densamma vara mera tjockväggiga, liksom äfven klyföpp- 

 ningar derstädes skola saknas. Schimper upptager arten under slägtet Ctenophyllum, 

 på samma gång han dock uttryckligen säger, att den troligen ej hör dit (»Je doute que 

 sa place soit ici» 1. c, II pag. 145). Då såväl bladens storlek som allmänna form och 

 delning i hög grad erinrar om de små Anomozamitesarterna, synes det vara riktigast 

 att föra växten till detta slägte, äfven om det skulle visa sig, att den ej, ehuru ofvan 

 framhållet såsom en möjlighet, är blott en form af föregående, utan en sjelfständig art. 



Vid Pålsjö har jag hittils blott funnit trenne exemplar af växten i fråga. Det ena 

 af dessa (Tab. XII fig. 1) är 45 millim. långt, på midten 10 millim. bredt, till formen jemn- 

 bredt, något afsmalnande såväl uppåt som nedåt, hvarföre det måhända ej har varit mycket 

 större. Det är deladt nästan ända till rachis i alternerande eller nästan motsatta flikar 



