KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 14. N:0 3. 47 



Förklaring öfver figurerrie. Tab. XII fig. 1 exemplar af Anomozamites 

 marginatus Ung. sp. Man kan ej med säkerhet afgöra om exemplaret är verk- 

 ligen förgrenadt eller om rackas genom tryck eller annan anledning blifvit klufven. 

 Fig. 2 blad, hvars form liknar Anomozamites gracilis. Fig. 3 exemplar med mera 

 breda flikar. 



GYCADITES Brongniart. 



Liksom de nulefvande cycadéerna kunna indelas i tvenne grupper, den ena med 

 Zamia den andra med Cycas såsom typ, finnas äfven tvenne motsvarande grupper 

 bland de fossila. Och liksom gruppen Zamieae inom den nulefvande fioran visar flere 

 slägten, under det att gruppen Cycadeae utgöres af ett enda, är äfven den förra tal- 

 rikast representerad inom den fossila fioran, den senare deremot blott af ett enda 

 slägte, Cycadites, som ej synes hafva varit särdeles långt skildt från det nulefvande 

 slägtet Cycas. Det karakteriseras nämligen såsom hafvande småbladen blott försedda 

 med en enda nerv. Derjemte har man funnit fossila föremål, som äro ytterst lika 

 det nulefvande slägtets fröbärande blad och andra, som erinra om de manliga kot- 

 tarne. 



Den äldsta kända arten af slägtet, som dock är mycket, tvifvelaktig, är funnen 

 inom stenkolsformationen i Schlesien; med säkerhet kännes slägtet först inom rätiska 

 formationen och sträcker sig ända upp till yngre kritlagren (på Grönland). Bladen 

 äro i allmänhet mycket sällsynta och fragmentariska, hvilket Saporta anser bero deraf, 

 att de ej lossnade från stammen. 



Cycadites? longifolius n. sp. 

 (Tab. XIII fig. 1—3.) 



C. foliolis linearibus acuminatis versus basim angustatis 30 — 90 millim. et ultra 

 longis 2,5 — 5 latis, nervö medio distincto. 



Nilsson i K. Vet. Akad. Handl. 1820 II. Tab. V fig. 7? 



Blott några smärre bladfragmenter förekomma af denna art, och ej tillräckligt 

 karakteristiska för att man med full säkerhet kan hänföra dem till slägtet Cycadites. 

 Dock förekomma andra organer, som också böra anses hithörande, nämligen de fjäll, 

 som sitta på stammen nedanför de vanliga utvecklade bladen. 



Vanligen förekomma blott enstaka fragmenter af småbladen, men en stuff visar 

 tvenne par, två och två förenade. Det minsta parets blad hafva en längd af 33 millim. 

 mot en bredd af 2,5 millim., det andra parets äro 50 millim. långa mot nästan samma 

 bredd som hos föregående. Till formen äro bladen jeinnbreda, framåt afsmalnande till 

 en tydlig spets; öfre sidan är försedd med en fåra i midten, angifvande läget för medel- 

 nerven, som på undre sidan är framstående. Dessa tvenne par af småblad likna i hög 

 grad de öfversta småbladen hos Cycas, och i hvarje par ligga de båda bladen vända 

 med samma sida uppåt. Då dessa båda par ligga strax intill hvarandra, kunna de väl 



